80 



omfatter den øverste Del af Olenus Etagen og den nederste Del af 

 Dietyograptusskiferen. Her er det hele den Lagrække, der svarer til 

 Skaanes Brakiopodskifer og en Del af Skaanes øvre Graptolitskifer, 

 der ved dette Hul i Lagrækken er unddraget fra Undersøgelse. 



Foruden den nævnte Forekomst af faststaaende Trinucleusskifer 

 findes der, som allerede tidligere nævnt, ved Mundingen af Risebæk 

 en løs Flage af Trinucleusskifer, der ligger i Forkastningssprækken 

 mellem Graptolitskiferen og Sandlagene, der tilhører Ræt-Lias. 



I Trinucleusskiferen paa disse to Steder er der indsamlet et tem- 

 melig stort Antal Forsteninger, og J. P. J, Ravn (1899), 1 ) der har be- 



l ) Og desuden nys anførte Arbejde af E. Olin. 



Forekomsten af de to Graptolitarter, der har givet Navn til Zonerne, 

 medens den øvrige Graptolitfauna er temmelig ens paa begge Steder. 

 Endvidere ma a vi lægge stor Vægt paa, at Lagrækken ved Vasegaard er 

 ganske fuldstændig; der foreligger ikke nogen Mulighed for, at nu 

 jorddækkede Dele af Lagfølgen kommer med i Regningen. Af disse 

 Forhold slutter jeg, at Graptolitskifrene ved »Vandfaldet« ved 

 Risegaard svarer ganske til den øvre Del af Lagrækken ved 

 Vasegaard lige under Trinucleusskiferen, og at det vil vise sig, 

 at Climacogr. siyloideus ogsaa forekommer ved Vasegaard. En Støtte for 

 denne Anskuelse mener jeg ogsaa at finde i det Forhold, at Dicranogr. 

 Clingani, saaledes som Olin angiver det for Findestedet Neckebo ved 

 Jerrestad, 1. c. S. 34, helt ophører i den øvre Del af den efter denne Art 

 benævnte Zone, og at Diplogr foliaceus, var. calcaratus og Dicellogr. Forch- 

 hammeri i Stedet for forekommer i stor Mængde. 



En Forklaring, som man ogsaa maa tage op til Diskussion, skønt 

 den ikke har stor Rimelighed for sig, er, at Skifrene ved Risebæks Mun- 

 ding, der danner en isoleret Flage, hører hjemme i Lag yngre end 

 Trinucleusskiferen. Her skal kun fremhæves, at de Graptolitskifre, der 

 forekommer nærmest i Lagrækken oven over Trinucleusskiferen, inde- 

 holder Diplogr. pristis og Dicellogr. complanatus, medens Glinganizonens 

 Fauna er ganske uddød, altsaa en Fauna, der er vidt forskellig fra den 

 ved Risebæks Munding. 



Et Fossil, der her ogsaa maa særlig omtales, er Orthis argentea His. 

 Denne Art er karakteristisk for en Kiselskifer, der paralleliseres med Clin- 

 ganizonen og som forekommer i det vestlige Skaane ved Rostånga og 

 Fågelsång, den saakaldte Orthisskifer. I den øvre Del af Skifrene ved 

 Vasegaard forekommer Orthis argentea spredt i den haarde Lerskifer. 

 Imidlertid har man flere Steder paa Bornholm fundet Orthis argentea i 

 løse Blokke af Skifer, der mere nærmer sig Kiselskifer, og navnlig maa 

 det fremhæves, at der i det fluvioglaeiale Grus paa Rispebjærg, som plet- 

 vis næsten udelukkende bestaar af siluriske Skifre, ogsaa forekommer 

 Fragmenter, der paa det allernærmeste stemmer overens med Orthis- 

 skiferen. 



Rimeligvis er der da i Nærheden af Bornholm ogsaa i dette Tidsrum 

 bleven aflejret Sedimenter, der har nærmet sig den i det vestlige Skaane 

 forekommende P'aeies. 



