95 



derunder kommer okkergult Ler med Partier af meget jærnholdigt 

 Grus. Det hvide Sand i Graven nordfor, der har en Mægtighed af 

 mindst 5 m, hælder ned under Leret i Graven sydfor. 



Leret ved Vellengsby er en af de Lerarter, der spiller den største 

 Rolle i den bornholmske Fajance- og Terrakotta- Industri ; det har og- 

 saa i teoretisk Henseende stor Betydning, idet man her, ved Hjorths 

 Undersøgelser 1899, for første Gang fik en sikker Bestemmelse af en 

 rætisk Flora. De tidligere bestemte Niveauer var nemlig Lias. 



Hjorth beskrev og afbildede en Flora, der indeholdt 28 Arter, 

 mellem hvilke Arter af Slægterne Dichjophijllum, Nilssonia og Podoza- 

 mites er de hyppigste og mest karakteristiske. 15 af disse Arter var 

 ikke tidligere kendte fra Bornholm. Hjorth sammenlignede Floraen 

 ved Vellengsby med Floraen ved Pålsjo i Skaane og anførte følgende 

 4 Arter som karakteristiske for begge: Dichjophijllum Münsteri Schenk, 

 Nilssonia polymorpha Schenk, Podozamites lanceolatus Lindl, et Hütt. 

 og Taxites longifolius Nath. Han ansaa Vellengsby Leret for at til- 

 høre den yngste Del af Ræt, Zonen med Nilssonia polymorpha. 



Möller, der senere har behandlet Bornholms mesozoiske Flora, 

 har ved Vellengsby fundet nogle flere Arter, saa at ialt 35 nu er 

 kendte derfra. Hans Bestemmelse af Floraen bekræfter i det store 

 Hele Hjorth's Udtalelser; dog er han nærmest tilbøjelig til at anse 

 Vellengsby Leret for at svare til hele Rækken af Skaanes rætiske 

 Dannelser, altsaa ogsaa at indbefatte de ældre Floraer ved Bjuf, Hö- 

 ganäs og Helsingborg. 



I Nærheden af Vellengsby Gaard findes ogsaa paa andre Steder 

 samme Slags Ler. Saaledes har man i Bakken SV for Gaarden iagt- 

 taget Ler, der gaar meget nær op til Overfladen. Man har her boret 

 8 m ned i lysegraa og mørkere, næsten sorte Lerarter af forskellig 

 Art, hyppigst dog meget fede og plastiske. Ved en Kæmpehøj SØ 

 for Gaarden har man i Bunden af en Mergelgrav fundet sort, meget 

 fedt Ler. 



Mod V optræder der en Dannelse, hvis Alder og Oprindelse har 

 været omtvistet, nemlig Robedale Gruset. Jespersen udtaler sig i 

 1865 (S. 52) temmelig ubestemt om dets Alder; senere betegner han 

 det paa »Orographisk-geognostisk Kort over Bornholms sydvestlige 

 Del« 1869 som tertiært og beskriver det meget kortfattet. 



Johnstrup (1882 og 1891) henfører Robedale Gruset til de løse 

 Jordlag og anser det for at være opstaaet ved nærliggende Bjærg- 

 arters Forvitring. I 1882 udtaler han, at det »bærer Præg af at være 

 dannet af den SØ derfor forekommende, kaolinholdige Jura-Sandsten«, 

 og i »Geologie von Bornholm« fremsætler han den Formodning, at 

 Robedale Gruset »dürfte entweder auf Nexø-Sandstein oder auf aus- 

 geschlämmten Kaolin zurückzuführen sein«. 



