102 



anvendes i dette Strøg ved Stampen og Pythuset. Man gaar ned med 

 en fortømret Skakt (kaldes af Arbejderne en »Skak«) gennem de løse 

 Jordlag til Leret og sænker Skakten ned i dette saa langt som muligt, 

 idet man tager Laget i Arbejde i hele dets Tykkelse. Jo mere lodret 

 Lerlaget staar, desto længere ned kan man sænke Skakten. Fra denne 

 gaar man vandret videre i Lerlagets Sti^gningsretning med, en Stolle- 

 gang (kaldes af Arbejderne en »Straale«). Paa denne Maade udvindes 

 saa meget Ler som muligt. Naar Lergravningen har naaet sin Grænse, 

 tager man saa meget som muligt af Fortømringen op, og lader saa 

 Skakten styrte sammen. Denne Lergravning udføres med temmelig 

 primitive Redskaber og giver ikke noget stort Udbytte, da man i 

 Reglen næppe kan udgrave meget mere end Halvdelen af Leret i 

 Laget og maa lade Resten styrte sammen og ødelægges; den kan 

 ogsaa kun betegnes som Rovdrift. 



Af de sammenstyrtede Skakthuller kan man anslaa Lerlagenes 

 Strygningsretning til N 35 0 V til N 40° V. lait graver man her Ler 

 i 4 Lerlag (eller som Arbejderne kalder dem »Lerrænder«, Enkelttal: 

 »Lerrand«, analogt med »Kulrand« og »Kulrænder«). Et af Lerlagene 

 er graat Ler, der gennemsættes af Planterødder; dette er sikkert det 

 samme Lerlag, som gaar ud i Stranden N for Korsodde. Ifølge Ar- 

 bejdernes Angivelser findes der ialt 7 »Lerrænder«, men af disse be- 

 arbejdes kun de 4. 1 ) 



En anden Række Observationspunkter i det samme Kompleks af 

 Lag findes længere mod N ved Onsbæk, en lille Bæk, der fra Robe- 

 dale i omtrent SV-lig Retning søger sig Vej ud til Havet. Lagene har 

 her omtrent samme Strygning som ved Stampe Aa og hælder mod 

 NØ eller NNØ, saaledes at Lagstillingen bliver mere stejl, jo længere 

 man kommer ind i Landet. Paa en Strækning af ea. 300 m kan man 

 iagttage Lias Lag. Ved Onsbæks Munding ser man en temmelig mæg- 

 tig Bænk af løs, gul Sandsten med meget underordnede Jærnstenslag. 

 Lagdelingen er meget bølgeformet og uregelmæssig, og Laget stryger 

 N 10° V til N 30° V; Hældningen er østlig, ca. 20°. Her fandtes ingen 

 Forsteninger, men af Lagstillingen kan man med Sikkerhed bestemme 

 dens Niveau; den maa staa i umiddelbar Sammenhæng med Sand- 

 stenen og Jærnstenen ved Stampe Aas Munding. Denne Antagelse 

 støttes ogsaa af, at man paa Forstranden mellem Stampe Aa og 

 Onsbæk ved Forsøgsgravninger paa forskellige Steder har truffet Ler. 

 Godt 100 m opad Aaen iagttages ingen faste Lag, men man kan dog 

 se, at her tidligere har været gravet. Saa kommer der en temmelig 



1 Til Sammenligning maa jævnføres, hvad der her meddeles om Fore- 

 komsten af Ræt-Lias i Onsbæk og ved Pythuset, til Dels efter Jespersen. 

 (Geogn. Vejviser S. 28—30). 



