125 



og Granit iagttages. 200 m lige Syd for Aaens Munding er der en 

 Skrænt med omtrentlig Retning NØ — SV. Den findes omtrent i For- 

 længelsen af Bobe Aa fra den gamle Bro. I denne Skrænt ses længst 

 mod Vest stærkt forkløftet og forvitret Granit, derefter kommer der ca. 

 15 m af en Breccie, som hovedsagelig bestaar af Granitens Bestand- 

 dele, sammenkittede af Kalkspat og Kvarts. Mod 0 bliver Breecien 

 mere leret og løs og indeholder mere af Jurabjærgarter. Ved Siden af 

 Breecien findes der stærkt pressede Lerlag, baade blaa, gule og røde, 

 i et ca. 30 cm bredt Baand. Det røde Ler ligner det ved Risegaard i 

 Aaker. Det gule Ler er sandet og synes at forekomme ogsaa længere 

 mod 0. Grænsen mellem Lerlagene og Breecien syntes at være lodret; 

 dens Retning bestemtes et Sted til N 25° V. Ca. 3 m østligere fandtes 

 hvidt, lidt kaolinholdigt Sand. Fra den omtalte Skrænt synker Ter- 

 rænet mod 0 og mod N; her findes Eng, hvori der staar Vand paa 

 den skraanende Overflade, og hvor Leret gaar meget nær til Overfladen. 



Det er aabenbart, at her foreligger en ubetydelig Flage af Ræt- 

 Lias Sandsten og Lerarter, der er bleven hængende paa Graniten ved 

 de Forkastninger, hvorved Salene Bugt dannedes. Havdybden er her 

 udenfor temmelig stor. 12 Favne Kurven gaar lige uden for Salene 

 Bugt, ca. 400 m fra Land. Rimeligvis ligger Leret ved Bobe Aas 

 Munding øverst, derunder kommer Sandstenen ved Salene Hus, me- 

 dens Lerlagene i Bakken nær ved Graniten ligger nederst. 



I hvilke Retninger Forkastningerne gaar, kan man med temme- 

 lig stor Nøjagtighed bestemme; den vestlige Forkastning kan efter 

 Grænsen mellem Breecien og Ræt-Lias Dannelserne bestemmes til 

 N 25° V til S 25° 0, medens den sydlige Forkastning paa Grundlag 

 af Ræt-Lias Lagenes Stilling og Granitklippernes Retninger kan antages 

 at have Retningen 0 30° N til V 30° S. 



Af disse to Retninger stemmer den ene, den i N 25 0 V til S 25° 0, 

 temmelig godt med en Forkastnings- og Strygningsretning, som 

 kan iagttages i Ræt-Lias Dannelserne i Bornholms sydvestlige Del, 

 den anden er derimod ganske ukendt inden for Bornholms yngre 

 Dannelser. Ingen af dem stemmer overens med den NV — SØ Ret- 

 ning, som man plejer at antage for den Forkastning, der har dannet 

 Bornholms Nordøstkyst. Maaske er den Mulighed ikke udelukket, at 

 ogsaa Bornholms Nordøstkyst oprindelig er dannet ved en Række 

 mindre Spring, der har udgjort en Zigzaglinje, som siden ved Isens 

 Indvirken, ved Forvitring og ved Bølgeslagets Erosion er bleven om- 

 dannet til den svagt bugtede NV — SØ-lige Linje. 



Om det er muligt at lære noget nærmere at kende om de For- 

 kastninger, der betinger Nordkysten, er det vanskeligt at udtale sig. 

 Maaske kan Forkløftningen i Strandklippernes Granit, dens Intensitet 

 og Retning, give Fingerpeg i denne Henseende. 



