138 



Allervestligst staar Grønsandsdannelserne sammen med deres Un- 

 derlag, Ræt-Lias-Ler og -Sand, næsten lodret med Strygning N 35° V. 

 Overlejringen her er meget nær overensstemmende med Forholdene 

 V for Madsegrav. Dog maa erindres, at det ikke er samme Ræt-Lias 

 Lag, som Grønsandsdannelserne overlejrer ved Madsegrav og ved Stam- 

 pen. Som Tabellen S. 128 viser, er Ræt-Lias Lagene ved Madsegrav alier 

 nederste Lias, medens Grønsandsdannelsernes Underlag ved Stampen 

 er Lag ubetydeligt højere end Myoeoncha Bænken, d. v. s. Mellemste Lias. 

 Da Lagene har lidt saa store Forstyrrelser, har det ikke været muligt 

 nøjagtig at konstatere, hvor stor Diskordansen er paa dette Sted. I 

 al Almindelighed kan dog siges, at ogsaa her stryger Ræt-Lias og 

 Grønsandsdannelserne omtrent ens, hvorfor Diskordansen ikke kan 

 være stor. 



Fosforitkonglomeratet har ganske samme Udseende paa begge 

 Steder, og dets Mægtighed ved Stampen er ca. 0,so m. Grønsandet, 

 der kommer nærmest derover, er maaske lidt lysere og mindre sam- 

 menhængende, — det kunde let graves op med en Spade — , og min- 

 dre Fosforitklumper var forholdsvis sjældne i den Del af Grønsandet, 

 lidt mere end IV2 m, der blev blottet. 



Ca. 30 m oven for den nævnte, lille Bro gaar der i venstre Bred 

 af Aaen en næsten vandret Hule ind i Grønsandsmergelen, der her 

 er meget løs og næsten sandagtig. Ved Indgangen til Hulen er der 

 en Bænk af en haardere Stenart, en Art Grønsandskalksten. Lagene 

 staar her lodret oprejste, og den haarde Bænk stryger N 25° V. Hulen 

 er gravet af Jespersen omtrent 1866, da han som Ejer af Stampen 

 søgte praktisk at udnytte Fosforiten. Retningen af Hulen er S 25 ü V— 

 N 25 u 0 (d. v. s. vinkelret mod Grønsandets Strygning), og den angives 

 at være over 50 Alen (30 m) lang. Mellem Hulen og Fosforitkonglo- 

 meratet er Grønsandet dels en ret tæt, mergelagtig, mere finkornet, lys 

 Stenart, og dels en mere sandet, mørkere. I det løsere Grønsand fand- 

 tes Kulstumper, hvoraf nogle var borede af Boremuslinger ligesom paa 

 Stranden ved Bavnodde. Skrænten er dog saa udskreden og dækket 

 af Flyvesand, at kun ubetydelige Partier af Grønsandet kunde blottes. 



Længere op ad Aaen, ca. 50 m fra Hulen, kunde man højt oppe 

 i Skrænten se Ræt-Lias-Ler og -Sand og 0 for dem Grønsand. Lagene 

 er her ganske oprejste; Grænsen mellem Grønsand og Ræt-Lias gaar 

 i N 40° V. Leret er stærkt sammenpresset og har en Mængde Glide- 

 flader, medens der ikke synes at være sket andet med Grønsandet, 

 end at det paa Grænsefladen er blevet forsynet med et tyndt Over- 

 træk af Ler med Glideflader. Ler- og Sandlagene kunde kun naas 

 paa en mindre Strækning, omtrent en Meter; deres Lag syntes at 

 være konkordante med Forkastningsplanet. Hvorledes Grønsandet 

 laa, var det umuligt at faa Rede paa. 



