148 



Oversigt over Kridtsystemet paa Bornholm 



Arnager-Stampe Omraadet 



Nyker Omraadet 



Arnagerkalk med Aet. bornholmi- 

 ensis. 



Grønsan dsmergel ved Horsemyre 

 Odde, Bavnodde m. fl. St. 



Grønsandskvartsit mellem Bavn- 

 odde og Forchhammers Klint. 



Grønsandsmergel med Fosforit- 

 konglomerat ved Madsegrav 1 ), 

 Stampen m. fl. St. 



Mergel ved Muleby Aa med Aet. 

 Liindgreni. 



Grønsandsmergel ved Bnlregaard. 



Grønsand ved Risholm med Aet. 

 westphalicus og Tnoceraniis 

 lobatus. 



Løst Grønsand ved Blykobbe Aa 

 mellem Bækkegaard og L. 

 Almegaard. 



*) Ifølge en Meddelelse, givet af J. P. J. Ravn paa et Møde i »Lunds geolo- 

 giska fältklubb« d. 6. P'ebr. 1915 og et Møde i »Dansk geologisk Forening« 

 d. 15. Marts 1915, indeholder Fosforitkonglomeratet ved Madsegrav For- 

 steninger (Schloenbachia varians og Schi Coupei. Inoceramus orbicularis 

 m. fl.), hvorefter denne Aflejring er af cenoman Alder. I en kommende 

 Afhandling af Ravn om det bornholmske Grønsands Fauna vil dette 

 Forhold blive nærmere udredet. (Tilføjelse under Trykningen.) 



nelser fra dybere Vand, afsatte i større Afstand fra Kysten. Mergelen 

 ved Muleby Aa og i Brønden 0 for Bulregaard hviler paa Grønsands- 

 mergel, hvori Glaukoniten aftager opefter. Arnagerkalken hidrører fra 

 det dybeste Vand; den maa antages at være den yngste Dannelse; 

 her er det terrigene Materiale meget underordnet, men af organogent 

 Materiale forekommer der ikke alene kulsur Kalk, men ogsaa Kiselsyre. 

 Denne hidrører fra Spongier og spiller en stor Rolle, navnlig ved den 

 senere Omdannelse, idet Spongienaalenes Kiselsyre let opløses, hvilket 

 ses paa de mange Hulrum efter saadanne, der findes i Stenarten. I 

 Arnagerkalken forekommer der jævnlig Lag, der er mere forkislede, 

 haarde og kompakte, og andre, mere mergelagtige, løse og lette. 



Den Udviklingshistorie, som vi her har skitseret, stemmer ganske 

 godt med den Lagfølge, som Stolley har opstillet paa Grundlag af 

 Belemniterne; den strider heller ikke mod Stratigrafien. Man maa 

 haabe, at nye Fund og bedre beliggende Observationspunkter vil ud- 

 vide vort Kendskab til Lagbygningen og bevise de Antagelser, som 

 vi her har fremsat. 



