Bornholms Geotektonik. 



Bornholms Begrænsning og dets Sammenhæng med Skaane, 



samt Dislokationernes Alder. 



^Bornholm er, som tidligere fremhævet, en Del af Randzonen 

 mellem Fennoskandias Grundfjældsplateau og den nordtyske Slette. 

 Dette Randomraade er en Brudzone, hvori gentagne Niveauforan- 

 dringer har gjort sig gældende; den er sønderstykket i en Mængde 

 Flager, hvoraf en Del rejser sig op over det fladere Land og det 

 omgivende Hav som Horster, paa hvilke Grundfjældet ved Denuda- 

 tion er kommen til at danne Overfladen. 



Vi maa antage, at Bornholm oprindelig har været sammenhæn- 

 gende med Skaane og rimeligvis først i en sen geologisk Tid (efter 

 Kridttiden) er bleven adskiit fra dette. Selv om der her i tidligere 

 Jordperioder er foregaaet endog temmelig store Bevægelser i Jord- 

 skorpen, er der intet, der giver os Ret til at tro, at Bornholm har 

 dannet en geografisk Enhed før i de allersidste geologiske Tidsrum, 

 da Forkastninger isolerede dette Parti ved at sænke store Dele af det 

 omgivende Omraade. Det er Forkastningerne, der i de store Træk 

 bestemmer Bornholms Konfiguration, og det er i de fleste Tilfælde 

 disse, der bestemmer Fordelingen af de forskellige Formationer. 



Af Forkastninger, der har fundet Sted- før Kridttiden, har vi Spor 

 i forskellige Lejringsforhold paa forskellige Steder; i Terrænet kan vi 

 ikke iagttage nogen Forkastning, som er ældre end Tiden efter Kridtet. 



Det er dog naturligvis langtfra alle Forkastninger, hvis Alder man 

 direkte kan bestemme; i mange Tilfælde er det Analogislutninger, der 

 giver os vore Aldersbestemmelser. Navnlig gælder dette Sprækkedalene 

 inden for Grundfjældet, hvor der ellers intet Holdepunkt for Tids- 

 bestemmelse findes. 



At større Jordskorpebevægelser har fundet Sted mellem Silur- 

 periodens Slutning og den sidste Del af Triasperioden, er ganske 

 tydeligt. Dog er der næppe Grund til at antage, at de Forkastninger, 



