158 



mod V og den østlige en med Spidsen mod S. Den østlige Flages 

 Udstrækning og dens Forhold til Ræt-Lias Dannelserne ved Hasle er 

 det meget vanskeligt at udrede paa Grund af den store Jordbedækning 

 i denne Egn og de faa Observationspunkter, der findes. 



Derimod er Grønsands Omraadets Grænse mod Ræt-Lias Dannel- 

 serne mod V og de geologiske Forhold der oplyste ved Jespersens 

 Undersøgelser (Bidrag til Bornholms Geotektonik I) over »de eruptive 

 Masser ved Sorthat«. Jespersen studerede disse Forhold baade ved 

 Blykobbe Aa og ved Muleby Aa. Han foretog udstrakte Jordrømnin- 

 ger og Skaktninger, over hvilke han leverede omhyggelige Kort og 

 Pro tiler. Af Profilet ved Blykobbe Aa kan nu intet ses, men i Mine- 

 ralogisk Museum forefindes der en Række Prøver, der viser, hvorledes 

 Forholdene var. Ved Muleby Aa var det derimod let ved lidt Grav- 

 ningsarbejde at genfinde Jespersens Lokaliteter. 



Jespersen kom til det Resultat, at her fandtes »effusive Masser, 

 ledsagede af Tuffer og Breeder «; Nathorst derimod (1. c. 121 — 122) 

 ansaa det for muligt, at man her har at gøre med »ett parti af Born- 

 holms Urberg under form af en smal, kilformig horst«. Nathorst 

 diskuterede indgaaende de Dislokationsprocesser, der er foregaaet her; 

 naar vi i Korthed har beskrevet Forholdene, skal vi nærmere omtale 

 Nathorsts Forklaring. 



Ved Blykobbe Aa angiver Jespersen, at der østligst ligger ca. 2 m 

 »blaat og hvidt Ler med Granitgruus«, derefter kommer der en stærkt 

 forvitret Grønsten af maaske mere end 5 m's Mægtighed. (12,4 m an- 

 gives som »Overgang mellem Granit og Grønsteen«). Forvitret, for en 

 stor Del kaoliniseret Granit indtager derpaa 77,i m, og derefter kom- 

 mer der 11,8 m Ler og Sand samt en Kulrand, der stryger N 2° 0 

 med 70° Fald mod Øst. Derefter kommer der mod V yderligere et 

 Kompleks af Grundfjældsbjærgarter, som indtager en Brede af 3,88 rfi 

 og mod V støder til Ræt-Lias Bjærgarter, der hælder 80° mod 0. 

 Alle disse Lag stryger N — S (Jespersens Angivelse er N 2 0 0), og de 

 sedimentære hælder mod 0. 



Prøverne i Mineralogisk Museum er dels en Diabas, der er lidt 

 porfyrisk, stærkt forvitret og for det meste omdannet til brunt Ler, og 

 dels en rødlig, meget finkornet Granit, der er stærkt forkløftet og om- 

 dannet; paa Glidefladerne forekommer der hyppig Klorit. Cohen og 

 Deecke (1891) har undersøgt disse Prøver og mener, at der foreligger 

 en Granitbjærgart, som har mest Lighed med Hasle Granit, d. v. s. 

 en finkornet, rødlig Varietet af den stribede Granit. 



Ved Muleby Aa er de geologiske Forhold temmelig lig de nylig 

 omtalte ved Blykobbe Aa, dog med den væsentlige Forskel, at der 

 her forekommer en tynd Flage af Ræt-Lias, ca. 15 m bred, indeklemt 

 mellem Grønsandet og Granithorsten. 



