166 



en vis Regelmæssighed inden for Bakkernes og Dalenes Forløb. (I det 

 sidstnævnte Omraade, nærmest Tingsted, er de Retninger, som Overfla- 

 den viser, dog maaske paavirket af Orienteringslinjer i Undergrunden). 



Som det allerede er nævnt, og som det fremgaar af det geologiske 

 Overfladekort, er Moræneleret den Jordart, som danner det øverste 

 Jordlag paa den største Del af Bornholm. Desuden danner det i de 

 samme Omraader, hvor det træder frem til Jordoverfladen, ogsaa 

 væsentligst Underlaget for de Lag, som er afsatte efter Istiden. Des- 

 uden fremgaar det mange Steder af Profiler langs Kysterne og andre 

 Steder, at der forekommer Moræneler paa en Del Strækninger, hvor 

 det er Gruslag af glacial Oprindelse, der gaar i Dagen, men som hvi- 

 ler paa Moræneler. Dette er navnlig Tilfældet paa den lange Kyst- 

 strækning fra Hasle Syd paa forbi Rønne omtrent til Sose Vig, hvor 

 det hele Vejen er glaciale Gruslag og Sandlag eller endnu yngre Af- 

 lejringer, som gaar i Dagen. Hvor Lagene paa denne Strækning er 

 blottede, saa at Lagfølgen kommer til Syne, tindes der næsten over- 

 alt et Lag Moræneler under Grus- og Sandlagene, enten direkte hvi- 

 lende paa den prækvartære Undergrund eller adskilt derfra af lagdelt 

 Grus og Sand. Dette Lag af Moræneler har noget forskellig Mægtig- 

 hed, paa sine Steder kun ca. 1 m, paa andre Steder flere Meter. Plet- 

 vis naar det helt op til Overfladen, saasom ved Amager, hvor det 

 enten direkte gaar i Dagen eller kun er dækket af Flyvesand. To 

 eller flere, adskilte Morænelag er derimod ikke iagttaget paa noget 

 Sted i Klinterne paa denne Strækning. 



Moræneler over fluvioglaciale Lag findes — foruden paa den 

 nævnte Kyststrækning — paa en Del Steder inde i Landet, navnlig 

 paa den nordøstlige Del af Øen, i Egne, hvor man ad anden Vej 

 kan slutte, at Isranden har været Oscillationer, Frem- og Tilbage- 

 rykning underkastet. 



Paa enkelte Steder synes man at kunne skelne imellem to Mo- 

 rænelershorizonter. Der kan saaledes nævnes Kystklinten ved Holster- 

 hus Vest for Øster Sømarkshuse. Her ses øverst 1 — 2 m graat Mo- 

 ræneler, som er dækket af Flyvesand og kun indeholder faa Sten. 

 Derunder ligger Moræneler, i hvis øverste Del der sidder temmelig 

 mange Sten, og som er mørktfarvet, vistnok paa Grund af et rigeligt 

 Indhold af Skifer. Paa en Plet, hvor det øvre Lerlag var afrømmet, 

 kom der en Mængde Sten til Syne med isskurede Overflader med 

 temmelig ensrettet Skuring fra S 85° 0. Denne Retning stemmer 

 godt overens med de øvrige Isskuringsretninger i den nærmere Om- 

 egn. Ved Strandbredden nedenfor ses en Mængde meget store Blokke 

 med smukke Skuringsstriber. Disse Blokke stammer rimeligvis fra 

 samme Horizont i Moræneleret. Den isskurede Brolægning, man her 

 har Sporene af, betegner sandsynligvis en Grænse mellem to adskilte 



