170 



Det nordligste Sted, hvor der overhovedet træder fluvioglacialt 

 Sand i Dagen, er Nordøst for Hammershus. Det har rimeligvis 

 her en ganske betydelig Mægtighed, men noget nærmere med Hen- 

 syn til dets Lejringsforhold over for de omgivende Morænelag har 

 ikke kunnet angives. Derimod er der Grund til at fremhæve, at de 

 fluvioglaciale Lags Forekomst her utvivlsomt staar i nøje Forbindelse 

 med Tilstedeværelsen af den Nordøst — Sydvest gaaende Spalte i Gra- 

 niten, hvorved Hammeren er skilt fra det øvrige Granitomraade, og 

 hvori Hammer Sø ligger. Denne Spalte har efter al Sandsynlighed 

 tjent som Tilførselsrende for de Vandmasser, der har afsat det lag- 

 delte Sand ved Spaltens sydvestre Ende. 



Et Sandparti, der er ret fremtrædende baade ved sin Udstræk- 

 ning, ved Lagenes Mægtighed og ved sin bakkede Form, findes 

 2 — 3 km Nord for Rutskirke. Der ses her adskillige Profiler i 

 fluvioglacialt Sand med diskordant-parallelle Lag. Baade Nord, Vest 

 og Syd for dette Sandomraade ligger udprægede Spaltedale. 



Af særlig Interesse er Torp bak ker, der danner et fremtrædende 

 Sandparti midt imellem Rutskirke og Klemenskirke. Mod Vest hæver 

 de sig ret betydelig over det omgivende Terræn; mod Øst er Højde- 

 forskellen derimod kun ringe, men Bakkernes Terrænform er kuperet 

 og uregelmæssig i Modsætning til det østfor liggende Morænelers- 

 terræn. Mod Nordøst fra Torpbakker strækker der sig tre Sprække- 

 dale. Den sydligste af disse strækker sig igennem Granitterrænet 

 næsten til Nordøstkysten ved Stammershalde. Den kan følges tværs 

 igennem Sandbakkerne i Form af en smal, dyb Erosionsdal. Den 

 mellemste Sprækkedal ender mod Øst ved en Sprækkedal, der fra 

 Bedegade Gaarde kan følges mod Nord gennem Muredam og videre 

 nordpaa. Ogsaa dens Forløb kan spores igennem Torpbakker, dog 

 ikke som en sammenhængende Dal, men som en Række Fordyb- 

 ninger mellem Sandbakkerne. I det hele er Bakkernes Form mest 

 uregelmæssig i det Omraade, hvor de skæres af disse to Sprække- 

 dale. Den nordligste Sprækkedal kan spores mod Nordøst til Mure- 

 dam, men dens Forløb kan ikke følges igennem Bakkerne selv. Disse 

 har længst mod Nord en ret jævn Overflade, og Bakkeformerne viser 

 ingen Orientering, der kan antages at skyldes Sprækkedalen. Bak- 

 kernes Oprindelse staar utvivlsomt i nøje Forbindelse med Tilstede- 

 værelsen af disse Sprækkedale, der har dannet vigtige subglaciale 

 Render for Tilførslen af det Materiale, hvoraf Bakkerne er opbyggede. 

 Senere er Sprækkedalene længere mod Øst til Dels bleven udfyldte 

 af Materiale fra Isen, saa at de nu kun fremtræder som lange, smalle, 

 rendeformede Fordybninger. 



Saaledes som Torpbakker ligger i Forhold til de øvrige Fore- 

 komster af fluvioglaciale Lag, maa det antages, at de er opstaaede i 



