174 



retning VNV — ØSØ. Mod Nord begrænses det af Moræneler, hvorimod 

 der Syd for Bakkedraget findes en Flade med senglacialt, stenfrit Ler. 



Vestligst i Bakkedraget gennemskæres dette paa tværs af en mar- 

 keret Dal, der sædvanlig ligger tør uden Gennemløb af Vand, og for 

 hvilken der er et meget ubetydeligt Vandtilførselsomraade. Den sen- 

 glaciale Lerflade, hvorfra Tilførslen af Vand skulde finde Sted, har 

 væsentligst sit Afløb mod Syd til Møllegaards Bæk, saa at der kun 

 undtagelsesvis finder Gennemløb Sted igennem Dalen. Saaledes som 

 dette Forhold er i Nutiden, maa det anses for at have været i hele 

 den Tid, der er forløbet siden Indlandsisens Bortsmeltning fra dette 

 Sted. Dalens Dannelsestid maa derfor henlægges til den Tid, da Is- 

 masserne endnu var til Stede. Dette bidrager til at belyse Forholdene 

 under Bakkedragets Tilblivelse; Nordøst for Bosted Bakke og bredende 

 sig over hele den nordøstre Kyststrækning har der ligget et Dække af 

 Indlandsis, hvis Yderrand omtrent havde det Forløb, som Strøget at 

 Sandbakker langs Kysten betegner. Hvor Forholdene har været gun- 

 stige derfor, har udstrømmende Smeltevand fra Isen aflejret Sand og 

 Grus ved Isranden. Dette har fundet Sted i Bosted Bakkeomraade. 

 Frem foran de aflejrede Sandmasser førte Vandstrømmen det finere 

 Slam, som her bragtes til Aflejring i en Sø, der opstod paa Grund 

 af Isspærringen langs den nordøstlige Kyst. Afsætningen af Sand- 

 lagene i Bosted Bakke og det senglaciale Ler i Fladen sydfor er da 

 naturlig sammenhørende; i Forbindelse dermed er endvidere den dybe, 

 kløftformede Dal tværs igennem Bakken udgravet af Smeltevandet fra 

 Isen umiddelbart før dennes fuldstændige Bortsmeltning fra Stedet. 



De øvrige Forekomster af fluvioglacialt Sand og Grus, som hører 

 til samme Strøg, er kun lidet fremtrædende og af ringe Udstrækning. 

 Det geologiske Kort viser deres Beliggenhed. Den sydligste Sandbakke, 

 som kan anses for at høre med dertil, er Bobakke SØ for Øster- 

 marie Kirke. 



Paa den sydlige Del af Bornholm danner de fluvioglaciale 

 Sand- og Grusforekomster ikke langstrakte Strøg som paa den nord- 

 lige Del af Øen. De er derimod mere fremtrædende i Terrænet, dels 

 paa Grund af dettes iøvrigt flade Beskaffenhed, dels paa Grund at 

 Sand- og Grusbakkernes betydelige Højde og Udstrækning. De største 

 samlede Partier her findes omkring Rispebjerg og Pederskirke. 



Rispebjerg Bakkedraget træder særdeles stærkt frem i Terrænet; 

 det naar en Højde af 40 — 45 m over Havet, medens Omgivelserne lig- 

 ger 10 — 20 m lavere. Overfladen af Bakkeomraadet er i dets højeste 

 Parti forholdsvis jævn; Randpartiet ned imod den omgivende Illade 

 er Sydøst for Billegrav i høj Grad kuperet og uregelmæssigt, men paa 

 de andre Sider begrænses Rispebjerg af mere enkelt udformede Skraa- 



