207 



Det første Trin i denne Rækkefølge er knyttet til en Linje 

 (S i m 1 e g a a r d s 1 i n j e n), der strækker sig fra Egnen omkring R u t s- 

 kirke over Tor pba k ker, Si m leg a ard s Bakker, Mæby, V om 

 Skarpeskade til Egnen SV for Tingsted. I den nordlige Del 

 af dette Strøg er Linjen betegnet ved fremtrædende Grusaflejringer, 

 saaledes som det tidligere er beskrevet. Disse Aflejringers Opstaaen 

 har paa visse Steder i særlig Grad været betinget af, at der i samme 

 Retning, som Isen bevægede sig, gik Spalter i Granitundergrunden, 

 der tjente som subglaciale Flodrender, hvorigennem Smeltevand fra 

 Isen førte større Mængder af Sediment frem til Isdækkets Rand. 

 Særlig ved Torpbakker er dette kendeligt, saaledes som det er anført 

 ved Omtalen af disse Bakker. (Side 170). 



Fra Simlegaard-Klemenskirke og videre S paa har Israndslinjen 

 ikke efterladt sig Spor i Form af Grusaflejringer, men er kendelig 

 ved, at der 0 for den nævnte Linje er en Landskabskarakter, der 

 afviger væsentlig fra Karakteren af Landskabet vestfor. Jordbunden 

 bestaar i begge Omraader af Moræneler, men medens dette mod V 

 væsentlig har Karakter af en skraanende Moræneflade, er Overfladen 

 mod 0, mellem Klemenskirke og Skarpeskade mere smaa kuperet og 

 uregelmæssig formet, saaledes som Tilfældet plejer at være, hvor Ind- 

 landsisens Rand har været stilleslaaende i nogen Tid. 



SØ for Skarpeskade er Landskabsformen atter mere jævnt bølget, 

 muligvis som Følge af, at Terrænet her har haft et betydeligt Fald 

 bort fra Isen, hvilket kan antages at have medført, at Isens Bevægelse 

 ikke er formindsket saa stærkt, som hvor Isen har bevæget sig op ad 

 Bakke eller paa horizontalt Underlag. 



V og SV for Tingsted bestaar Overfladelagene paa en større 

 Strækning af sandede og grusede Moræneaflejringer, hvilket muligvis 

 staar i Forbindelse med Israndens Stagnation. Morænelcrsterrænet 

 omkring Tingsted optræder med en drumlinaglig Karakter, idet det 

 er formet som et parallelt orienteret Landskab, hvis Bakker har et 

 NNØ — SSV-ligt Forløb. Denne Retning stemmer overens med Issku- 

 ringens Retning, men er maaske ogsaa til Dels betinget af Sprækker i 

 den underliggende Granit, der dog her paa et større Omraade er 

 ganske dækket af glaciale Lag. 



Videre end til Almindingen kan Sporene af denne Isrand ikke 

 følges paa tydelig Maade. Rimeligvis har Isen, hæmmet i sin Be- 

 vægelse af dette det højeste Omraade paa Bornholm, paa dette Tids- 

 punkt været hindret i at overskride Rytterknægten, saa at Højde- 

 omraadet har dannet et Støttepunkt for Isens Rand. 



Det Landskab, der har ligget foran Isranden, da denne laa langs 

 med Linjen Rutskirke — Tingsted, har ikke lagt Hindringer i Vejen 

 for Afløbet af Smeltevandet fra Isen. Del skraaner jævnt mod V, og 



