210 



end Omgivelserne, bærer paa Østsiden stærke Spor af Isskuringen. 

 De maa under en Del af Afsmeltningstiden antages at have udgjort 

 en væsentlig Hindring for Isens Udbredelse ind over Øen og har 

 derved bidraget stærkt til Fremkomsten og Formgivningen af Nuna- 

 taken i Øens Centralomraade. Den Isrand, der fra NV strakte sig 

 forbi Paradisbakker, har efter al Rimelighed her bøjet mod S og — 

 længere sydpaa — videre i sydvestlig og vestlig Retning. 



De tre her omtalte Israndlinjer hidrører fra Is, hvis Bevægelse 

 gik i Retningen fra NØ mod SV, overensstemmende med Skurings- 

 stribernes Retning. Paa den sydlige Del af Øen har de Ismasser, 

 hvorfra de øverste glaciale Lag stammer, haft en anden Bevægelses- 

 retning, sa åledes som Isskuringen viser. Israndslinjerne har derfor 

 ogsaa en fra de nordlige vidt forskellig Retning. 



Nordgrænsen for de Ismasser, der paa Sydlandet bevægede sig 

 fra SØ til NV, kan ved Hjælp af Skuringsstriberne betegnes ved en 

 Linje med bugtet Forløb, gaaende fra Paradisbakker og Slamrebjerg, 

 over Faareby Bakke N for Aakirkeby, over Vestermarie Kirke hen 

 imod Nykirke. Denne Linje kan dog næppe antages at betegne 

 Grænsen for Isen i et enkelt, sammenhørende Tidsrum. Den- 

 gang Isens Rand længst mod V naaede den nævnte Grænse, var 

 denne rimeligvis ganske dækket af Ismasser længere østpaa, nemlig 

 i Omraadet fra Paradisbakkerne til hen imod Rytterknægtpartiet, idet 

 Adskillelsen mellem den nordøstlige Is og den sydøstlige Is endnu 

 ikke her var opstaaet. Kun var Tilførslen og Trykket af Is fra NØ 

 ophørt, saa at der først længst mod 0 findes Skuringsstriber, der be- 

 tegner en jævn Overgang fra den nordøstlige til den sydøstlige Ret- 

 ning. — Dengang derimod Isen paa Strækningen fra Paradisbakkerne 

 til Omegnen af Aakirkeby ved Bevægelse fra SØ naaede frem netop 

 til den angivne Nordgrænse, var Isranden V derfor rimeligvis allerede 

 rykket et Stykke tilbage i sydlig Retning. 



Sporene efter Israndens stationære Beliggenhed under Bortsmelt- 

 ningen fra den sydlige Del af Bornholm har paa Grund af de orogra- 

 fiske Forhold faaet en anden Karakter end paa Øens nordlige Del, 

 hvor Overfladens Karakter og Drænering væsentlig er betinget af de 

 retlinjede Sprækkedale i Graniten, der hovedsagelig er rettede dels mod 

 N dels mod NØ. Ismassen, som her kom fra NØ, frembragte, hvor 

 den bevægede sig op over hældende Terræn, imod dettes Faldretning, 

 langstrakte, isdæmmede Søer uden paaviseligt Afløb. 



Paa den sydlige Del af Øen, hvor Isen ligeledes har bevæget sig 

 frem imod Terrænets Faldretning, har Landskabets flade Karakter 

 derimod givet god Lejlighed for Fremkomsten af Smellevandsstrømme, 

 der banede sig Vej langs med Isranden, men hvis Strømløb maatte 

 ændres, efterhaanden som Isdækket smeltede bort, og Afløbet til Kyst- 



