213 



kraftige Erosion, Smeltevandsstrømmen her har været sat i Stand til 

 at øve, har ogsaa det været, at der i den forholdsvis smalle, skarpt 

 markerede Dal ved Dalegaarde ingen Sedimentation har fundet Sted, 

 saa vidt det synes. Forst fra den snævre Dals Vestende og videre 

 mod V og NV har der fundet Aflejring af Sand Sted, saaledes som 

 det tidligere er omtalt. 



De her angivne Israndslinjer paa Bornholm er dragne paa 

 Grundlag af Isens og det senglaciale Smeltevands Aflejringer samt af 

 Terrænforholdene. Deres Retninger falder imidlertid naturlig i Traad 

 med, hvad der kan udledes af Retningerne af Sk urings mær- 

 kerne paa den faststaaende Fjældgrund. Medens Israndslinjerne ikke 

 har været kendt tidligere, har man fra længere Tid tilbage paa Grund- 

 lag af Skuringsstribernes Retninger draget Slutninger angaaende Is- 

 dækningens og Isbortsmeltningens Forløb paa Bornholm. Opfattelserne 

 af dette Forløb har efterhaanden ændret sig betydelig; det kan derfor 

 være paa sin Plads her at gøre Rede for de forskellige Opfattelser 

 og deres Udvikling. 



Dengang Johnstrup i 1882 udgav sin Afhandling om »Glacial- 

 phænomenerne og Cyprina-Leret i Danmark«, betragtede han de af 

 Isen indridsede Skuringsmærker paa Bornholm ud fra følgende Op- 

 fattelse, at »det nordøstlige System af Skurstriber er ældre 

 og frembragt af en sammenhængende Ismasse, der har haft en be- 

 tydelig Mægtighed og bevæget sig i Retningen af Midten af Østersøen, 

 hvor der er dybest, nemlig Øst for Gotland henimod Bornholm, der- 

 næst skudt sig tværs over hele Øen henimod Indsnævringen mellem 

 Møen og Rügen og videre til Neustadt-Bugten. Det andet System, 

 hvis Hovedretning er ØSØ, synes derimod frembragt paa et senere 

 Stadium i Glacialperioden, da Indlandsisen ikke naaede saa langt 

 som til Bornholm, men affødte Drivis, der er passeret langs Granitens 

 Sydrand og selvfølgelig ogsaa N om Øen«. Johnstrup antog derfor, 

 at Bornholm i dette senere Afsnit af Istiden havde ligget henved 

 100 m (ca. 300') ladere end nu. 



Johnstrups uigennemførlige Tanke om Drivisens Virkninger paa 

 den sydlige Del af Bornholm er ikke fastholdt af senere Forfattere. 

 Derimod er Tanken om Aldersforskellen imellem de to Systemer af 

 Striberetninger bleven yderligere stærkt fremhævet af G. De Geer i 

 Afhandlingen »Om den skandinaviska landisens andra utbredning« 

 (1884), idet Forfatteren tænkte sig, at de to Systemer skulde svare til 

 to ved en Interglacialtid adskilte Isdækninger. Dette maatte imidlertid 

 føre til den Konsekvens, at den højest beliggende Del af Bornholm 

 var isfri samtidig med, at Indlandisen bredte sig mod V til den jyske 

 Halvø og til Mecklenburg. Til den samme Tanke sluttede H. Munthe 

 sig i »Iagttagelser öfver qvartära aflagringar på Bornholm« (1889), idet 



