214 



han særlig sløttede sig til nogle Fund af Sandlag, som han ansaa lor 

 interglaciale, men som maa anses for at være fluvioglaciale. 



I sin Afhandling »Har det funnits mer än een istid i Sverige« 

 (1895), gjorde N. O. Holst opmærksom paa det modsigende i, at 

 Bornholm skulde have raget op som Nunatak samtidig med, at bal- 

 tisk Is naaede til den jyske Højderyg. Tanken om en lang Tids- 

 adskillelse mellem de to Systemer af Skuringsretninger toges der Af- 

 stand fra i O. B. Bøggilds Afhandling »Om Skurestriberne i Danmark« 

 (1899), hvori der hævdedes som det rimeligste, at den Isstrøm, hvorfra 

 Striberne fra SØ hidrørte, repræsenterede et Afsmeltningsstadium af 

 den baltiske Isstrøm, hvorfra ogsaa de nordøstlige Striber hidrørte. 



I Afhandlingen »Öfversikt af den glaciala afslipningen i Sydskan- 

 dinavien« (1904) behandler L. Holmström, ogsaa Isskuringen paa Born- 

 holm og henfører her »både höglands- och låglandsraffelsystemet till 

 ungballiska isströmmen«. Imidlertid anser Holmström enkelte syd- 

 østlige Retninger paa Nordlandet for at høre med til Sydlandets 

 Stribesystem, dels Forchhammers Iagttagelse fra Stammershalde (Maale- 

 bordsblad 4), dels en Iagttagelse SØ for Hammershus. Holmström 

 antager derfor, »att den landis, som inristat nordostsystemet, dragit 

 sig tillbaka från on, innan den framryckte på nytt med betydeligt 

 forminskad mäktighet«, og at den som Helhed bevægede sig frem 

 rundt om Øen fra SØ mod NV. 



I Afhandlingen om »Den skånsk a issjofrågans innebörd« (1907) 

 slutter H. Munthe sig til denne Opfattelse. Som Tegn paa, at Is- 

 randen havde draget sig tilbage 0 for Bornholm, inden de syd- 

 østlige Striberetninger frembragtes, fremhæver han Forekomsten af et 

 morænedækket Sandparti i Dynddal ved Rø, som han i sin tidligere 

 Afhandling havde betegnet som interglacialt. Dengang Isen atter 

 rykkede frem, skulde den i Følge Munthes's Opfattelse have bredt 

 sig omkring hele Øen, kun ladende dennes øverste Dele rage op som 

 Nunatak; den skulde have bredt sig over den sydvestlige Del af Skaane 

 (omtrent til samme Grænse som »De Geers anden baltiske Isström«) 

 og ud over Dele af Sjælland. Munthe lader det staa hen, om Is- 

 randen paa dette Tidspunkt naaede til Morænerne i Nordvestsjælland 

 eller kun til Egnen omkring Roskilde. 



Den samme Indvending, der er gjort imod den Antagelse, at en 

 Del af Bornholm kunde rage op som Nunatak samtidig med, at Isen 

 naaede helt til den jyske Højderyg, kan ogsaa fremsættes imod Munthes 

 Formodning. Den af ham antagne Udstrækning af Isen paa en Tid, 

 da denne kun dækkede den Del af Bornholm, der laa under 100 m 

 Højde, er der ingen som helst Sandsynlighed for. Da Bornholm maatte 

 have ligget noget nær midt i Isstrømmen, maatte denne i saa Til- 

 fælde have bevæget sig fremad, uden at dens Overflade har haft nogen 



