216 



omkring Hasle og derfra mod SØ mellem Tingsted og Vestermarie Kirke 

 til Rytterknægtpartiet. Den skred efterhaanden videre mod 0 til større 

 og større Dele af Almindingen. I hvilket Tempo Sydlandets begyn- 

 dende Frigørelse fandt Sted sammenlignet med Nordlandets kan ikke 

 nøje vises. Man kan med andre Ord ikke bestemt sige, hvorledes 

 Israndens Forløb paa Sydlandet har været paa det Tidspunkt, da Is- 

 randen paa Nordlandet fulgte den vestligste Opholdslinje. Den Tanke 

 ligger imidlertid nær, at den Fremrykning fra SØ, hvorved Granit- 

 partiet omkring Knuds kirke anden Gang dækkedes af Is 

 og dets Skuringsmærker fra SØ indridsedes, faldt sammen med den 

 relative Fremrykning fra NØ, hvorved den vigende Isrand paa Nord- 

 landet bragtes til at standse ved den vestligste Opholdslinje (Ruts- 

 kirke — Tingsted), S i m 1 e g a a r d s 1 i n j e n. Israndslinjen fra Rønne mod 

 Aakirkeby, R o b e d a 1 e 1 i n j e n , er da antagelig nær sammenhørende 

 med den midterste Linje paa Nordlandet, Splitsgaardslinjen, lige- 

 som den sydligste Linje, gaaende fra Aru agerbugt forbi Pederskirke 

 og Rodilskirke, Am ager lin j en, kan antages at være samtidig med 

 Nordlandets nordøstligste Israndslinje, Rølinjen. 



Isskuringen, der paa Nordlandet giver sig til Kende paa den tal- 

 rige Mængde Rundklipper med udpræget Stød- og Læside foruden de 

 nærmere optegnede, egentlige Striber, er her i Hovedsagen foregaaet 

 i en Retning vinkelret mod Isrand slinjerne, nemlig fra NØ mod SV. 

 De sydøstlige Skuringsmærkers Retninger paa Sydlandet danner der- 

 imod ret spidse Vinkler med Israndslinjernes Retninger og er til Dels 

 parallele med den sydøstlige Isslrøms Nordgrænse. De Randmoræner 

 her findes, f. Eks. S for Robedale, er derfor nærmest at betegne som 

 Sidemoræner. 



Det vilde være af stor Interesse at kunne afgøre, hvor langt vest- 

 paa fra Bornholm Indlandsisen naaede, dengang Øens Nunatakstadium 

 indlededes. Imidlertid foreligger der for faa og, i denne Forbindelse, 

 for usikre Hældningsangivelser fra Overflader i Randomraader af 

 nu eksisterende Indlandsis til, at man kan foretage en saadan Be- 

 stemmelse. Med en Hældning af 1:250, der antagelig kan regnes for 

 Minimum, vilde Isranden V for Bornholm dog ikke have ligget i en 

 større Afstand end 35 — 40 km (ca. 5 danske Mil). Sandsynligst er det, 

 at Isranden har ligget i betydelig mindre Afstand, dengang Borlsmelt- 

 ningen fra Øen (Nunatakstadiet) tog sin Begyndelse. 



Senglaciale, fossilførende Ferskvandsaflejringer. 



Efter Isdækkets Bortsmeltning blev det isfri Land dækket af en 

 Polarvegetation. Derom foreligger der Vidnesbyrd fra et ikke ringe 

 Antal Steder paa Bornholm, hvor der i Terrænfordybninger findes 

 Lerlag, som har opbevaret Rester af den senglaciale Plantevækst. 



