232 



der næsten overalt ligger over Allerød-Gytjelaget, og som indeholder 

 en rent arktisk Flora. Ligesaa bør det bemærkes, at medens det er 

 tvivlsomt, om Salix herbacea er fundet i senglaciale Lag i det øvrige 

 Danmark, er denne Art meget almindelig i disse Lag paa Bornholm. 

 I Allerød-Gytjen paa Bornholm er der enkelte Steder fundet Dryas og 

 Betula nana (Dværgbirk); dette kan maaske skyldes Forhold af lokal 

 Art, men kunde ogsaa antyde, at den senglaciale Klimasvingning 

 ikke paa Bornholm har haft en saa udpræget Karakter som længere 

 mod V. Derimod er Mægtigheden af Allerød Lagene paa Born- 

 holm gennemgaaende stor. 



Fra de Lag, som her er omtalt, er der fremdraget et stort Antal 

 Pattedyrlevninger, der væsentlig opbevares paa Bornholms Museum i 

 Rønne. Fra sikre senglaciale Lag stammer adskillige Levninger at 

 Rensdyr, hvorimod det næppe er helt afgjort, om de andre Dyr er 

 fundet i saa gamle Lag. 



Senglaciale, marine Dannelser. 



Dengang Indlandsisen var smeltet bort fra Bornholm, laa Landet 

 noget lavere i Forhold til den omgivende Vandstand end nu. Paa 

 hvilket Tidspunkt den dybeste Nedsænkning fandt Sted, kendes 

 ikke bestemt. 



Sporene af den højere Stand, Havet havde efter Isens Boiismelt- 

 ning, findes paa forskellige Steder af Kysten. Paa de ulige Kyst- 

 strækninger giver disse Spor sig til Kende paa forskellig Maade. 



Paa Vestsiden af Hammeren og paa Strækningen fra Hammershus 

 til Helligpeder N for Hasle hæver Granitmassivet sig brat op over Havet 

 og fremtræder som en stejl, ofte næsten lodret Væg uden Indskæringer. 



Paa denne Strækning er ikke Betingelser til Stede for at maale 

 Havets højere Stand. 



Fra Nordsiden af Hammeren langs Øens nordøstlige og østlige 

 Kyst til Nexø er Forholdene derimod saaledes, at den øverste, marine 

 Grænse paa de fleste Steder er kendelig. Naar man bortser fra Partiet 

 ved Helligdommen i Rø og ved Randkløve, hvor Granitklipperne 

 hæver sig stejlt op af Havet, er Strandklipperne paa hele den nævnte 

 Strækning ganske lave. Paa den største Del af denne Strækning er 

 disse lave Strandklipper stærkt fremtrædende; de har sædvanlig kan- 

 tede, uregelmæssige Former, fremkomne ved, at de blottede Klipper 

 er søndersprængte ved Vejrsmuldring og renvaskede af Bølgerne. Der 

 er herved paa liere Steder frembragt maleriske Partier. Paa enkelte 

 Steder, saasom ved Aarsdale mellem Svanike og Nexø, har Klipperne 

 ikke kantede men afrundede Former, noget der skyldes den paagæl- 

 dende Granits særlige Forhold over for Forvitring. 



