233 



Imellem Granitklipperne ligger der sædvanlig Lag af grovere eller 

 finere Grus, der danner mindre eller større udyrkede Flader; paa sine 

 Steder er disse Lag saa betydelige, at Klipperne ganske dækkes deraf. 

 Der kan da fremkomme Strandpartier, der kan være formede som 

 Strandvolde eller Terrasseflader af marint Grus og Sand. 



I en Højde af 16 — 20 m træffer man Grænsen for det saaledes 

 beskrevne Kystbælte, hvis Brede er ulige stor, alt efter hvor stærkt 

 Landet skraaner mod Kysten. Umiddelbart neden for denne øvre 

 Grænse træder Graniten imidlertid ofte i Dagen uden Grusdække. 

 Oven for Grænsen forsvinder Granitklipper sædvanligvis ganske; den 

 magre, grusede Jordbund hører op, og man staar over for den dyrkede 

 Mark, der alene ved sit rige Dække af Græs og Korn kendetegner sig 

 som bestaaende af Moræneler. Hvor Morænelersdækket er fjernet, 

 saa at den underliggende Granit kommer til Syne, viser dennes Over- 

 flade altid de ved Isskuringen frembragte, afrundede, kuplede F'ormer, 

 tydelig forskellige fra de kantede Former, der særlig karakteriserer 

 det marine Kystbæltes Klipper. (Se Tavle 26). Billedet viser, hvor- 

 ledes de to Landskabsformer og Grænsen mellem dem former sig S 

 for Allinge. Hvorledes Terrasseformen kan fremtræde, viser Billedet fra 

 Kaasen (Tavle 28). Der ses her tydelige Terrasser, dels af senglacial 

 Alder, dels yngre, der tilhøjre ender ved et udpræget Terrassehak. 



Ved Nexø, hvor Graniten hører op, og det er Sandsten, der dan- 

 ner Undergrunden, begynder der — som Følge af dette i Forbindelse 

 med Landfladens lave Beliggenhed — et fra det forrige ganske for- 

 skelligt Kystlandskab. Medens der paa hele den lange Strækning fra 

 Hammeren til Nexø findes et smalt, men af Stranderosionen stærkt 

 præget Kystbælte, breder Sporene af det højere staaende, senglaciale 

 Hav sig ved Nexø og SV derfor mere ind over Landet. Det engang 

 havdækkede Omraade danner her paa mange Steder en saa jævn 

 Fortsættelse af det indenfor liggende, flade Landskab, at Grænsen land- 

 skabelig set bliver ganske ukendelig. 



N og V for Nexø dannes de senglaciale, marine Aflejringer af 

 Strandvolde, der baade ved deres Form og øvrige Beskaffenhed er 

 særdeles karakteristiske. Materialet i Strand vold ene er Grundfjæld og 

 Sandsten; de fremtræder som lange, buede, udprægede Volde, der paa 

 sine Steder er saa blottede for Bevoksning, at Stenmasserne ligger 

 helt i Dagen. Mod S ændrer Stenindholdet i Strandvoldene Karakter, 

 idet der optræder mere og mere Skifer, baade af Grønne Skifre og 

 yngre Lag. Ved Forvitringen omdannes Blokkene af Lerskifer i særlig 

 stor Grad; SV tor Hundse Myre har Strand voldene som Følge deraf 

 paa sine Steder tabt deres oprindelige landskabelige Karakter; de bliver 

 mere og mere lerede, og de dyrkede Marker, der findes paa disse 

 Strand volde, kan være af næsten samme Karakter som en Morænelers- 



