239 



paa Dynd. Mere fremtrædende er dog et Lag, som findes N for 

 Munkegaard. I Profilerne kan her ses følgende Lagrække: 



I 10 — 30 cm Sand, noget dyndagtigt. 



II 10 — 25 — Et gytjeagtigt Jordlag med Kalkknolde. 



III 50—70 — Ferskvandskalk. 



Derunder en graabrun Mergel med en Mængde Kalk- 

 konkretioner. 



Kalklaget III er hovedsagelig en let, porøs og jordagtig Stenart, 

 der oftest er ganske hvid, men undertiden har det dog Karakter ar 

 haard, fast Kildekalk. Det indeholder en Del Molluskskaller, saaledes: 

 Helix, Pupa, Succinea og Pisidium, ligesom der ogsaa er fundet et 

 Par Fortænder af en Gnaver. 



Den Grundmasse, som sammenbinder Kalkknoldene i Jordlaget II, 

 er en mørk, dyndagtig Jordart, hvorfor Laget omtrent har samme 

 Udseende som Muld med talrige Kridtstykker. Ved at udslæmme 

 dette Bindemiddel, viser det sig at bestaa dels af mørk Jordmasse, 

 dels af fint Sand. I Laget findes adskillige smaa Molluskskaller. 



Dette sidste Jordlag kan maaske antages at være opstaaet ved, 

 at den egentlige Kildekalks øvre Lag ved Frostsprængning og Forvit- 

 ring er bleven sønderdelt og smuldret. Mellemrummene mellem de 

 fremkomne Kalkstumper er derefter bleven udfyldt ved, at der har 

 fundet Jordfygning Sted hen over Marken. Stedet ligger tæt N for 

 det udstrakte Flyvesandsomraade ved Bornholms Sydspids. En Under- 

 søgelse af Kornstørrelsen af Sandet, som findes i Laget, viser, at 

 denne ikke ligger inden for saa snævre Grænser, som Tilfældet er i 

 Klitterne ved Dueodde, men at der ogsaa forekommer en Del Sand 

 af ringere Kornstørrelse end i det egentlige Flyvesand. Dette kan dog 

 næppe modbevise, at det er kommet til Stede ad æolisk Vej ; det kan 

 skyldes, at der ikke her er foregaaet nogen saadan gennemgribende 

 Sortering, som det egentlige Klitsand maa have været Genstand for, 

 men at det Sand, som en Gang var faldet til Jorden, fastholdtes af 

 den fugtige Jordoverflade, og at det ikke har været rent Sand alene, 

 men Mulddele med iblandet Sand, som ved Fygningen er ført hen 

 over Kildekalken og er blandet ind som Bindemiddel mellem Kalk- 

 stykkerne. Det allerøverste Lag, Sandlaget I, maa antages at være 

 renere Flyvesand. 



Under en egen Form forekommer der Kildekalk ved Vejen SØ 

 for Tejn, idet Stenene ved. den marine Grænse paa et lille Omraade 

 findes dækkede af en Kalkskorpe, der viser sig at bestaa af tynde 

 Lag. Egentlige Lag af Kildekalk kommer iøvrigt ikke til Syne, men 

 Skorpen paa de enkelte Sten kan have en Tykkelse af flere Centimeter. 



