247 



Lagdeling giver Anledning til, at Kystlandskabet antager en vidt for- 

 skellig Karakter fra den, der kendes fra Granitomraadet. Opstik kende, 

 uregelmæssige Skær i Strandkanten mangler ganske, Kystpartiet er 

 lavt og fladt, og de marine Aflejringer er for en stor Del dækkede af 

 Flyvesand. 



I dette Parti med Strandaflejringer optræder en Række Kær- og 

 Mosedrag, bestaaende af Ferskvandsalluvium. De ligger som en Række 

 Lagunedannelser opstaaede lidt inden for Kysten. Nexø Mose, Hundse 

 Myre og et Engdrag S for Snogebæk er de vigtigste. Uden for disse 

 ligger der Rækker af Strand volde, hvis største Højde er omtrent 5 m. 

 Disse Sfrandvolde maa anses for at være afsatte af Litorinahavet. 

 Muligvis er det dog kun ved særligt Højvande, at Stenaldershavet har 

 formaaet at kaste Strandmaterialet op til den angivne Højde. I hvert 

 Fald maa det fremhæves, at der i de indenfor liggende, lavere Kær 

 og Moser ingen Spor er fundet af marine Lag. Dette kan dog ogsaa 

 skyldes, at de allerede forud for Litorinatiden har været tilgroede til 

 en saa stor Højde, at der ikke har kunnet opstaa nogen egentlig 

 Brakvandssø. At der allerede paa den nævnte Tid har været afsat 

 en betydelig Del af de Tørvelag, som findes i Hundse Myre, fremgaar 

 af, at der ved Mosens Udløb igennem Melaa findes Tørv under en 

 Strandvold. Da dette er Tilfældet i en Højde over Havets Niveau, 

 maa antagelig ogsaa selve Mosen, hvis Bund gaar ned til ca. 4Va m 

 under Havfladen, have været tørvefyldt i den største Del af sin Dybde. 

 Den egentlige Hævning fra Litorinahavets Maksimum indtil nu be- 

 løber sig saaledes maaske næppe til mere end 5 -r- 3 — 2 m. 



Langs hele Sydkysten er det kun paa et Par Steder, at der synes 

 at være Antydninger af Litorinahavets højere Vandstand. Det ene er 

 vestpaa fra Dueodde Fyr, hvor der er en ca. 200 m bred, flyvesands- 

 dækket Strimmel, hvor Underlaget for Flyvesandet gaar ned til meget 

 ringe Højder, nemlig 2 — 3 m. Terrænet viser en skarp Grænse mel- 

 lem dette smalle Parti og det indenfor liggende, højere Flyvesands- 

 omraade. — En lignende, men endnu mere udpræget Grænselinje ses 

 paa en Strækning V for Raghammer Odde. Den Strimmel, som her 

 formodentlig har været dækket af Litorinahavet, strækker sig fra Rag- 

 hammer Odde til Mundingen af Grødby Aa og har en Brede af 200 m. 

 Den er flyvesandsdækket ligesom det indenfor liggende, højere Land, 

 men skilles fra dette ved en brat Skrænt, hvori der hist og her ses 

 Moræneler. Den højeste marine Grænse ligger her ikke højere end 

 ved 3 — 4 m. 



Et Iagttagelsespunkt for mulige Aflejringer fra Litorinatiden findes 

 endelig ved Kysten SV for Stampen. Her ses en smal tilgroet Ter- 

 rasse, hvis tilhørende Terrassehak ligger ved 3,5 m, eller 1 m højere 

 end den nuværende Bølgeslagsgrænse, 2,5 m. Noget længere mod SØ, 



