8. 



niteriDgerne 14, 46, 41, 11, 31, (Tillæg pg. 5—6) hører til denne Gruppe. Echino- 

 cardium, Turritella, Amphiura filiformis med eller uden A. Chiajei som Ledsager 

 findes paa dem alle. Dybden er nu ringere end før, 10—15 Favne, og Bunden 

 altid mere eller mindre sandblandet; den røde Linje paa Kortet betegner 

 Grænsen indad for denne Region, udad danner den mørkeblaa Tone Grænsen. 

 Denne Region E. T. er særlig bred i Aalbækbugten, men navnlig i det sydvestlige 

 Kattegat, hvor den rækker fra øst for Hesseløen (Lysegrundene) til ind i Samsø- 

 Bæltet; den gaar helt ned i Øresund; men den kommer ikke saa langt sydpaa, uden 

 at Turritella bliver noget reduceret i Antal og Vægt og ikke egentlig optræder som 

 Karakterdyr mere, ja undertiden helt savnes; ogsaa AmpMurernes Mængde tager 

 af; det bliver mere de ledsagende Ler-Muslinger, Abj^a nitida, Nuctda tennis 

 o. a., der betegne den foruden selvfølgehg Echinocardium ; ved disse reducerede 

 T^^7T^/e?^a-Stationer er der derfor intet T sat i Kortet; deres Indhold ses af 

 Boniteringerne, der ledsager denne AfhandHng, Nr. 9, 33 og 35, i det sydvesthge 

 Kattegat, og Nr. 36 øst for Kullen (Tillæg pg. 7 — 8); Nr. 8 sydvest for Hesseløen 

 har derimod en noget anden Karakter; den skal senere omtales under Samsø-Bælt. 



Vi har nu set, at alt udenfor den røde Linie paa Kaartet bestaar af B. n., 

 omgivne af B. T., disse igen omgivne af E. T., hvilke sidste mod Syd dog reduceres 

 meget for Turritellaens Vedkommende; kun det i det sydøsthge Kattegat indenfor 

 den sorte Linje beliggende Areal er endnu ikke omtalt. 



Af de tre i dette Areal beliggende Boniteringer Nr. 6, 7 og 22 (Tillæg pg. 

 4 — 5) udviser de to Brissopsis, Nr. 22 derimod ingen Spatangider; denne Sta- 

 tion er den eneste i Kattegat paa dybt Vand tagne, hvor ingen Spatangider er 

 fundne; paa Nr. 22 er der kun taget 10 Prøver ialt, saa rimeligvis findes saadanne, 

 kun mere spredt end sædvanlig; men der er en egen Karakter over alle disse 3 

 Boniteringer. Naar ikke den »tilfældige« Cyprina medregnes, er Pecten septemra- 

 diatus den vægtigste Musling; Amphiurerne er faataUige eller savnes ganske, Ophio- 

 glypha robusta optræder derimod i Nr. 6 og 22 i Mængde, Lima Loscomhii findes 

 i de samme to; forøvrigt er en Mængde af de for Brissopsisomraadet almindelige 

 Dyr, baade Muslinger og Orme, til Stede, omend i ringe Mængde. Det Dyr, der 

 særpræger disse Stationer fremfor alle andre, er imidlertid den lille Gammaride, 

 Haploops tubicola; c. 3500 Individer er fundet af den paa 1 m^, og dens talrige, 

 ikke alle beboede Lerrør, der lodrette rager c. 1 cm op af Bunden (dette ses let i 

 Bundhenteren), omdanner aabenbart hele Bundens Natur; antagehg derfor 

 savnes den normale Udvikling af JBrissopsis-F Siuna.en', her burde have været Tur- 

 ritella eller Nucula sidcata i Mængde; af den sidste er der kun fundet 1 Individ i 

 alle 3 Stationer, af den første slet ingen. Hvorfor Fecten septemradiatiis og Lima 

 Loscomhii netop, som man ogsaa kan se det af Kortene i »Hauch« s Togter, ynder 

 denne Bund, véd jeg ikke. Muligvis er det, fordi Rørene yder dem et fast Under- 

 lag, som forhindrer dem i at synke ned i den bløde Lerbund. Haploops findes 

 ogsaa flere Steder nordhgere i det østlige Kattegat, men at angive disse Steders 

 Udbredelse nærmere er mig ikke muligt, fordi jeg der intet kender til deres Mængde 

 og de ledsagende Arter; jeg har derfor valgt alene at afsætte dette store samlede 

 Haploops-O vurSiSiåQ i det sydlige Kattegat; det strækker sig, som man vil se, noget 

 ned i Echinocardium-OmrdiSLdet, maaske mere end paa Kortet angivet; men næppe 

 saa karakteristisk befolket. 



