16 



i tidligere Tid; i andre større Vande maa man være forberedt paa at træffe saa- 

 danne dybe Poafaunaer. (Se Appelløf om Faragorgia og Dybvandskoraller.) 



En egen Lokalfauna, som jeg ikke ret kan betegne hverken som Ifauna 

 eller Paafauna, danner de i fast Havbund enten i Glacialler eller i Kalksten eller 

 i Træ levende Muslinger, Teredo, Fholas, ZirpJiæa; deres Udbredelse i Danmark 

 er dog vistnok saa ringe, at de som Karakterdyr næppe spiller nogen større Rolle; 

 hertil kan ogsaa Limnoria terébrans regnes. Disse Dyr maa nærmest regnes til 

 Macoma-Regionen, omend Fholas findes i Vesterhavet udfor Thyborønkanalen i stor 

 Mængde i fast Lerbund og paa Dybet i det snævre Lille-Bælt. 



Egentlig Klippebund har vi ikke i Danmark, men paa flere Steder skraa- 

 ner faste Lermasser med Sten saa stejlt ned mod Dybet, at en Fauna beslægtet 

 med den fra Skandinavien beskrevne, findes paa dem, en Paafauna, bestaaende af 

 Chitoner, Actinier, Balaner etc. I Lille-Bælts Snævring (bl. a. paa Havnemoler) findes 

 en saadan; den kan ikke undersøges med Bundhenter og er, tillige fordi den 

 er saa lokal og sjælden, aldeles ikke taget med i disse Undersøgelser; den tilhører 

 sikkert ogsaa Macoma-Regionen. 



Det omtaltes foran, at saavel mange Muslinger som visse Snegle fra ' 

 ilfttcoma-Samfundet holder sig til dette, og altsaa ikke gaar ud paa Venusstationerne eller 

 Turritella-OmmdiåQi.'^) Det dybere Samfund, der i Bælthavet grænser til Macoma- 

 Samfundet, er Ahra alba eller ^^tor/e-Samf undene; paa Grænserne her sker der , 

 selvfølgelig en Sammenblanding, men ogsaa kun paa Grænserne. Tabellerne vil ' 

 vise, at dette forholdsvis sjældent sker, undtagen netop i Østersøen, hvor disse to 

 Samfund kæmper om det hele Farvand; men nordligere er Grænsen mærkværdig, 

 skarp; dette gælder derimod ikke for Ormene og Echinodermerne ; Arenicola 

 og Aricia armiger gaar saaledes ud i Kattegats Venusstationer, Terehellides Strømii ' 

 ud i Samsø-Bælts og Store-Bælts E. a. b. c. Stationer, og Opliioglypha alhida gaar i 

 ud i det dybeste Skagerak, medens Asterias ruhens naar BrissopsisStaiionerneji 

 som store Individer i alt Fald. 



Man ser saaledes, at det aabenbart ikke er de samme Forhold, der be- 

 stemmer alle de Arters Udbredelse, der er Medlemmer af et og samme Dyresam- 

 fund ; nogle Arter udbreder sig fra den vestlige Østersø til det dybe Skagerak og 

 gaar tilsyneladende gennem alle Grader af forskellige Forhold og gennem næsten 

 alle Dyresamfund; andre har derimod meget snevrere Grænser; derfor er nogle 

 Arter bedre egnede til at karakterisere indenfor snevre Grænser end andre. 



Et BHk paa Kort Nr. I viser os, at der er en tydelig udtalt Orden i Udbre- j 

 delsen af de Dyresamfund, vi har karakteriseret, og at Udbredelsen er i god Over- 

 ensstemmelse med mange forud kendte Forhold, saasom visse almindelige Fiske- 

 arters Forekomst,**) Bundart (Se Kort Nr. 11), Saltholdighed etc; man maa vel 



*) I Kattegat gaar de forskellige Snegle o. a. Dyr, der er knyttet til Planter, ud paa de 

 lavere Venusstationer som en Slags Epifauna af ikfrtcoma- Samfundet, saa langt, som Planterne gør 

 det. Dette Forhold saavelsom en Mængde andre Detailspørgsmaal angaaende ilfacoma-Samf andets 

 Epifauna er ikke nærmere undersøgt endnu. 



**) Macoma-Samf undets Omraade falder (undtagen i den egentlige Østersø) saaledes 

 næsten ganske sammen med den gule Aals Forekomst; til flere af dets Facies er andre Fiske- 

 arter knyttede, saasom Zoarces viviparuSj visse Syngnather, visse Gohier etc. Paa Echinocardium- 

 Omraadet og a. b. c. Stationerne uden E. findes Rødspætter og Isinger i stor Mængde, 

 medens paa i3rmoj;si,s-0mraadet desuden Kuller og Myxine kommer til i større eller mindre 



