17 



deraf kunne slutte, at den Karakteristik, vi har udført for disse Samfund, hviler 

 paa en sund Basis, selv om den kun er udført i meget store Træk alene ved 

 Hjælp a f faa, men kvantitativt set betydelige Dyrearter (Karakter dy rene). 



Om Skraben, det Redskab, der nu saa længe siden Marsigli og Donati 

 c. 1750 og O. F. Muller siden 1773 har tjent Naturforskerne som Hovedredskab 

 til Undersøgelse af Havbundens Dyre- og Planteliv, kan der siges meget godt, 

 men den trænger til at suppleres med andre Redskaber; dels fordi den altid giver 

 mere eller mindre falske Billeder af Havbundens Dyreliv, dels fordi den næsten 

 slet ikke giver Forestillinger om Kvantiteten af Dyrelivet paa Havbunden. 

 Skraben, som den anvendes i Videnskabens Tjeneste, er i Princippet en omformet 

 Østersskrabe; Hensigten med en østersskrabe er i kortest mulig Tid at 

 tage saa mange Østers, som muligt, og at springe saa mange 

 andre Ting og Dyr over som muligt; og hertil egner den sig fortræffeligt, 

 uagtet de paa et stort Materiale baserede Undersøgelser over dens Virksomhed paa 

 Limfjordens Østersbanker viser, at man med den sædvanligvis kun kan optage 

 10 — 12 7o 6^ Bankes voksne Østess, endog med mange Dages Overskrabning, 

 Om den absolute Kvantitet af Østers paa en Banke faar man derfor ringe 

 Oplysninger med Skraben, men kun om Bundens større eller mindre Egnethed for 

 Skrabning; thi herpaa kommer det an, om Skraben tager flere eller færre Østers; 

 ligger der nogle spredte Tangblade paa Bunden, kan det ofte slet ikke lønne sig 

 at skrabe. Skraben tager da altfor faa Østers. 



Paa blød Bund er Østersskraben kun anvendelig, naar den har saa store 

 Masker, c. 6 — 8 cm brede, at alt Mudder og mindre Skaller kan vedblive at gaa 

 igennem den, og Østersen saa at sige derved sigtes fra Mudderet under Skrab- 

 ningen; gør man nemlig Hullerne i Maskerne smaa, for at fange smaa Dyr, fyldes 

 den straks af Mudder, og man kan da ligesaa godt skrabe med en Blikspand; thi 

 Skraben fylder sig, naar den har bevæget sig Y2 — 1 Meter langs Bunden; den 

 virker altsaa kun paa denne korte Strækning. Jeg har virkelig forsøgt dette for 

 at vise, at det er saa. En anden Ulempe ved Skraben er det, at selv om den tog 

 alt med i og paa Havbunden, har man ondt ved at bedømme, hvor langt man 

 har slæbt Skraben hen over Bunden; det frembyder saa store Vanskeligheder 

 af rent praktisk Art under de fleste Forhold, at det ganske maa opgives som Regel 

 at gøre saadant. 



For at komme en Sammenligning mellem Buudhenterens og Skra- 

 bens Udbytte saa nær som muligt, har jeg dog et Par Gange under heldige 

 Vejr- og Strømforhold udkastet to Bøjer med en bekendt Afstand imellem og saa 

 baade forsøgt at skrabe mellem dem og at bruge Bundhenteren der. Resultatet ses 

 paa hosstaaende Skema, pg. 18. 



Mængde. Paa Grund af Fiskenes Vandrelyst er de dog ikke saa fast knyttede til Bundens enkelte 

 Dyresamfund, og navnlig veksler deres Udbredelse med de forskellige Alderstrin; men i store 

 Træk kan der dog spores en Tilbøjelighed hos Fiskene til at opsøge bestemte Dyresamfund paa 

 Havbunden. 



III 



