24 



til at gaa dybt i Bunden. Jeg har i det sidste Aar ved Ingeniør Axel Møller s 

 Hjælp faaet lavet en ny Form af Bundhenter til Sandbund (Se Tavle 1. tilhøjre) for- 

 uden den ældre benyttede Form; den kan med god Belastning grave adskillige 

 cm ned i haardt Sand. Den er ikke lukket foroven, fordi jeg foreløbig ikke har lagt 

 synderlig Vægt paa, om flere af de mindre Dyr, navnlig Krebsdyr, forsvinder; de 

 plejer ikke at veje meget; iøvrigt kan en Lukning med Staaltraadsvæv godt 

 udføres; denne Form af Bundhenter har gjort god Virkning paa de haarde Sandbunds- 

 Stationer; den spænder over 0,2 m^ for bedre at kunne grave. Om dens Mekanisme 

 anser jeg det ikke for nødvendigt at gaa nærmere i Detailler; Billedet viser i store 

 Træk dens Indretning; men heller ikke denne tunge Bundhenter kan som Regel 

 grave store Mpa arenaria, Arenicola og lignende i Sandet dybt levende Dyr op. 

 At Arenicola lever paa 12 — 14 Meters Dybde i Kattegat og maaske dybere, har 

 jeg kun faaet at vide gennem Maveundersøgelser af Rødspætter og gennem 

 Oplysninger af Switzers Dykkerselskab, hvem jeg herved takker for velvillig 

 Assistance. 



Dyr, der lever nedborede i ældre faste Lerlag, som Pholas^ Zirpliæa etc, 

 faas ogsaa kun undtagelsesvis med, men alle disse Vanskehgheder gaar i Regelen 

 kun ud over Boniteringen af de grundeste Dele af Havet, der paa Grund af deres 

 mange Uregelmæssigheder aUigevel er vanskelige at bonitere med større Nøjagtighed 

 i kvantitativ Henseende. Ogsaa Zosteraen lægger nogen Hindring i Vejen for 

 Bonitering, omend ikke saa stor; Vanskeligheder, der vel i Regelen gaar i Retning 

 af at give for ringe Dyremængder; hvor meget dette har at betyde, ved jeg 

 foreløbig ikke meget om. Zosteraen selv kommer i alle Fald godt med ved Boni- 

 teringen, men næppe alle de løst paa denne siddende Dyr. 



I det Hele taget giver Bundhenteren aldrig for meget af Dyr, Fejlene 

 gaar alle i Retning af at give for lidet. 



Mange hurtige Dyr undgaar saaledes let Bundhenteren; kun faa Fisk er 

 tagne med den, men Amphioxus tager den godt med, og denne er paa visse 

 Steder meget almindelig, og spiller der en ikke ubetydelig Rolle som Fiskenæring. 



En anden Ulæmpe ved Bundhenter-Metoden, som den har fælles med 

 Skrabe-Metoden, ligger i den nødvendige Sigtning af Materialet; om man skal 

 naa at gennemsigte alt det meget Bundmateriale, der kommer op i Løbet af en 

 rimelig Tid, maa Sigternes fineste Huller ikke være for smaa; paa Sand- 

 bund maa de være større end paa Lerbund; thi Sandkornene maa kunne gaa 

 igennem; de fineste kvadratiske Huller, jeg har fundet anvendelige i Praksis, er 

 c. 1^4— IV2 i Siden; de Dyr, der kan gaa igennem disse Huller, mistes derfor 

 som Regel, og vel har jeg paa enkelte Steder, til bestemte Aarstider, set 

 Masser af Muslingeyngel gaa igennem Sigterne, den paavistes ved Hjælp af endnu 

 finere Sigtemidler, saa store Masser, at de betød noget kvantitativt; men faa Uger 

 efter dette Tidspunkt, var Forholdet et andet, da var de voksede. 



Vi er hermed inde paa en anden Side af Boniteringssagen, nemlig de veks- 

 lende Mængder af Dyr til forskellige Aarstider, og det er snarere et Produktion s- 

 spørgsmaal end et Spørgsmaal om en Undersøgelse af Bestandens sædvanlige 

 Karakter; for Bestemmelse af denne tror jeg ikke, man som Regel mister meget 

 i Kvantitet ved at benytte Sigter som de ovennævnte. Sagen har ofte været 

 undersøgt og det har forbauset mig, at det i Regelen kun er paa det ganske 



