26 



maa man derimod altid bevæge Skraben over en større eller mindre Strækning, 

 og komme derfor, hvor Dybden eJler Bundarten hurtig veksler, let til i et Træk 

 at blande flere Dyresamfund sammen. I de skandinaviske Fjorde f. Eks. 

 vil dette spille en stor Rolle og give Bund hen teren store Fordele, foruden dem 

 den ellers besidder overfor Skraben. — 



Den hele Metode med Bestemmelse af Antal og Vægt af hver Art paa 

 Havbunden ligner i Princippet meget Hensens Flsinktonmeiode; men paa Bunden 

 er Organismerne, der udgør Massen, ikke saa smaa som i Planktonet, og Me- 

 toden er derfor langt lettere at udføre i Praksis; hver Arts Individer kan j)ræpa- 

 reres ud med Pincet og tælles og vejes for sig; og Generationerne hos disse Dyr 

 følger ikke saa hurtig paa hinanden som hos de smaa Planktonorganismer, derfor 

 er ogsaa Produktions-Spørgsmaalet lettere; men det daglige Forbrug af Organismer 

 lægger i begge Tilfælde alligevel store Vanskeligheder i Vejen for Bestemmelsen 

 af Aarsproduktionen. — 



De foran omtalte Karakterdyr er om ikke ganske identiske saa dog 

 i nær Slægt med Geologernes Lede for stening er, d. v. s. netop de for 

 visse Lag almindelige eller karakteristiske Dyr, hvis Tilstedeværelse let lader 

 sig paavise selv i mindre Stykker af det geologiske Lag, og hvis Samhørighed 

 med andre Lag man netop ønsker at udfinde. Geologerne har langt mere 

 end Zoologerne haft Adgang til en kvantitativ Undersøgelse af Hav- 

 bunden, nemlig af den fossile Havbund, hvis Fauna de saa at sige har for deres 

 Øjne, for saa vidt den er bevaret, og det er netop Mollusker og Echinodermer 

 mere end de fleste andre Havdyr paa Grund af deres haarde Skaller. Ledeforste- 

 ningers Betydning for Geologiens Studium er jo længst fastslaaet, og dette Begreb er 

 meget nærbeslægtet med vore Karakterdyr, nemlig visse jævnt fordelte, almin- 

 delige og derfor karakteristiske Dyrearter, der bedre end andre kan bruges 

 som Udtryk for og Kendetegn paa den hele paa et Sted forekommende Fauna; 

 vi har kun hidtil ikke kendt »Ledeforsteningerne« i vore Nutids-Have; Skraben 

 har skjult dem."^') — 



Det er ikke saadan at forstaa, at der skal et fint Øje eller megen Erfaring 

 eller endog et indgaaende Kendskab til at opdage eller adskille de foran omtalte 

 Dyresamfund i vore Vande (Se Tavle 2 — 6), man ser for sine Øjne straks, ogsaa 

 naar man med Skraben optager Dyr fra dem, at der er stor Forskel, men man 



*) Det er ikke alene i Geologien, vi finder en Parallel til de paa disse Karakterdyr 

 opstillede Samfund; Botanikerne har forlængst indført Begreber som Eng, Hede, Steppe, 

 Mose, Skov etc. Af de moderne Botanikere med Warming og Raunkjær har den første frem- 

 hævet Samfundenes Betydning, medens den sidste forsøger, hvad den praktiske Undersøgelse an- 

 gaar, at bruge en lignende talmæssig Basis for »Livsformerne«, som jeg for mine Karakterdyr. 

 Af ældre Forfattere er Lorenz i sit Arbejde over den quarneriske Golf vel den, der er kommen 

 længst med Karakterisering ved Hjælp af almindelige Dyr; han begyndte først som Botaniker 

 med Metoden paa Landjorden, senere forsøgte han at overføre Metoden til Havet. Paa Grund af 

 Skrabens Mangelfuldhed til saadant Arbejde er der dog aldrig kommen noget videre ud af den 

 Sag. F. Dahl har i sit nye Arbejde fra 1912 over »die Plagefenn« benyttet lignende Metoder til 

 Bestemmelsen af dennes »Boden-Biocoenosen« og har alt længe været inde paa den kvantitative 

 Metode, der dog for Zoologen frembyder langt større Vanskeligheder end for Botanikeren, særlig 

 paa Landjorden. 



