27 



har haft Vanskelighed ved at karakterisere, og desuden har man savnet 

 Kendskab til Mængden af de paa hver 1 m-^ almindelige Dyr. 



Forskere som Appelløf har set meget, og Lønnhery har set, at der er Forskel 

 paa »Brakvandsfaunaen« i Øresund og »de marine Dyr«, samt at der igen af disse er 

 forskellige Grupper. I begge disse Forskeres Arbejder genkender jeg nu de løse 

 Omrids af flere af mine bestemt karakteriserede Samfund. Hos Appelløf finder 

 jeg noget, der svarer til vore Macoma-Samf und, til de lave Venus-Stationer 

 paa Sandbund, til de rige Echinodermer med Modiola, til de dybere Brissopsis- 

 stationer, men desuden har han Faunaer paa dybere Vand, som vi ikke har 

 fra Kattegat; han bruger hverken Macoma haltica, Ahra alba, Macoma calcarm, 

 Astarte, Echinocardiim, Turritella terehra eller Amphiura som særlige Karakter- 

 dyr, ja flere af disse nævner han slet ikke; men paa Basis af Skrabninger kan 

 man sikkert ikke naa videre, end han er naaet; hans smukke Arbejder giver mig 

 kun fordoblet Lyst til at anvende Bundhenter, hvor den kan anvendes, paa disse 

 Steder for yderligere at fæste det opnaaede, og de giver mig et stærkt Haab om, 

 at dette lader sig gøre paa de af ham undersøgte store Omraader, ja overalt 

 i Havene. 



Først efter at Begreberne Ifauna og Paafauna havde fæstnet sig hos mig, 

 forstod jeg^ ret mange Steders Forhold med deres Dobbelthed; disse Begreber vil 

 sikkert faa stor Indflydelse ved saadanne udvidede Undersøgelser; hos Planterne 

 paa Landjorden findes lignende Forhold. 



Jeg skal minde om, at saa mange andre Forskere, Lorenz, E. Forhes etc, 

 har forsøgt at inddele saavel Littoralzonen som de dybere Dele af Farvandene 

 i Zoner; mange Steder, hvor Ebben er stærk, har man direkte med Øjet kunnet 

 undersøge saadanne og til den seneste Tid er der bleven arbejdet paa denne Maade 

 (Frankrig); først mente man at kunne bestemme disse Zoner ved Dybden alene 

 eller ved en Karakteristik af Plantevækst og Bundforhold [Pruvdt), men omend 

 noget er opnaaet ad den Vej, rammer det ikke det centrale i Sagen, nemlig de 

 alm. jævnt fordelte Dyrs Forekomst; kun denne lærer os, hvor et Dyresamfund er 

 til Huse, selv om Dybden og de andre Forhold forandre sig. 



End ikke min egen tidligere, møjsommelige Kortlægning af hver enkelt 

 Art i Kattegat (»Hauch ») førte mig til Maalet, dels fordi Overblikket tabtes paa 

 den Maade, dels fordi der anvendtes Skrabe og al Kvantitet maatte opgives; men 

 jeg havde dog med Øjnene set den uhyre Forskel, der er paa Samfundene, og har 

 siden søgt at finde en Metode til at karakterisere disse Samfund paa en overskue- 

 lig og for andre genkendelig Maade; jeg mener nu at have fundet den (Karakter- 

 ^yr)i og kan kun ønske, at den bliver anvendt paa saa store Omraader som mu- 

 Hgt, for at man ved dens Hjælp kan finde faste Holdepunkter i den saa vanskelige 

 Sag, der omhandler Beskrivelsen af Havbundens Dyreliv. Paa den Maade, 

 der hidtil er gaaet frem i denne Sag, vil man sikkert aldrig naa Maalet, selv ikke 

 for de enkelte Arters Vedkommende; thi vel kendes der meget om disses Ud- 

 bredning, men den resumeres i Regelen op paa en ganske fejlagtig Maade; er en 

 Art ofte fundet i et Farvand, faar man kun at vide dette ved Ord som »alminde- 

 lig ved Norges Kyster«, »overalt i dette Farvand«, selv om den savnes paa store 

 Strækninger af det; har man i Danmark fundet en Art fra 10 — 30 Meters Dybde 

 og ikke dybere, men et andet Sted f. Eks. ved Shetlandsøerne paa fra 100—400 



