29 



Klimaet, men bliver aldrig naturaliserede, fordi de under disse Forhold ikke kan 

 modstaa vore indenlandske Planter og Dyr. 



Kampen er stræugest mellem nærbeslægtede Dyr.« 



Med disse Ord >->in mente« vil vi se paa vore Dyr i Havet, hvor Kampen 

 saavel mod andre Væsener som mod Elementerne sikkert ikke er mindre end 

 paa det faste Land, hvilket Darivin vel nok kendte bedst og derfor har tænkt sær- 

 ligt paa. 



Vender vi os først til Jiacoma- Samfundet med dets Hovedkarakterdyr 

 3Iacoma haltica og dets mange Facies, da har vi foran set, at medens dets Mus- 

 linger og Snegle holder sig indenfor det paa Kortet angivne Omraade, da gør dets 

 Orme og Echinodermer det som R^el ikke. Lønnherg kalder dette Samfund for 

 Brakvandsf aunaen , det gaar jo langt ind i Østersøen, nogle af dets Medlemmer 

 (bl. a. de 4 Muslinger) ind i dens inderste Dele til Finland og Rusland; i meget 

 lidt saltholdigt Vand kan de derfor leve, c. 6 %o og maaske mindre. Se 

 K. Brandt: Die Fauna der Ostsee. 1877. Man har kaldt dem euryhaline og eury- 

 therme Dyr, fordi de kan taale store Svingninger saavel i Saltholdighed som 

 i Temperatur. Men naar de kan dette, hvorfor savnes de da i næsten hele 

 Kattegat og paa mange lignende Steder, hvor en Mængde andre Saltvandsdyr 

 lever; særlig paa Venusstationerne burde de findes; men de optræder kun paa 

 enkelte Steder tæt ved Kysten, hvor »Venusdyrene« savnes. Det er aabenbart 

 ikke Dybden, der er for stor, ej heller er Saltholdigheden for høj; thi man 

 kan i Vesterhavet paa andre Steder, hvor Venusdyrene ligeledes savnes, inden- 

 for Øerne langs Slesvigs Vestkyst og ved Thyborøn-Kanalen, finde Macoma- 

 Samfundet igen i høj Saltholdighed, for blot at nævne et Par Eksempler blandt 

 mange. I Kattegat paa Venusomraadet kan man finde Mytilus edulis oppe paa 

 de af Vagervæsenet udsatte Bøjer, men selvfølgelig ikke ilfacoma-Samfundet 

 andre Muslinger, der kun kan leve i Bunden; langs Vest-Norges Klippekyst 

 beskriver Appelløf et Ifacowa-Samfund, bestaaende af de af dets Dyr, der kan 

 leve paa Klipper, særlig Mytilus, Littorina, Balaner, men de sidder øverst paa 

 Klipperne, hvor Vandet kun af og til med Floden rækker op. Jeg kan vanskelig 

 se, hvilke fysiske Forhold, der skulde kunne udelukke disse Dyr f. Eks. fra 

 Kattegats Venusstationer, naar de baade kan leve i Østersøens brakke Vand ned 

 til 10 — 12 Favnes Dybde og i det salte Vand ved Europas Vestkyst; — nej, det 

 maa være »Venusdyrene«, der udelukker dem; thi disse savnes paa alle 

 de Steder, hvor iltfacoma-Muslingerne optræder, og danner netop deres Grænse 

 nedad mod Dybet. Paa Bøjerne i Kattegat og ved Helgoland [Heinche] kan Venus- 

 dyrene ikke naa op, derfor findes Mytilus edulis her som et Bevis paa, hvor gærne 

 den vil være i disse Farvandsomraader, og paa, at dens pelagiske Yngel virkehg 

 ogsaa kommer hertil; Bøjerne er nemlig rene, nymalede, naar de udsættes. Mær- 

 keligt er det, at Macoma haltica ifølge Ad. Jensens smukke Undersøgelser over 

 nordiske Molluskers Udbredelse ikke findes ved Færøerne og Island, men ved 

 Sydvestgrønland og Amerikas Vestkyst samt fra det Hvide Havs varme Areal til 

 Middelhavet og maaske Madera. Han formoder, at Strømmene ikke har kunnet 

 føre den til de Øer, hvor den savnes; men er det ikke muligt, at Venusdyrene er 

 for stærkt repræsenterede der, saa de udelukker den? — Det vilde være interessant 

 at kende Æacoma- Muslingernes Udbredelse i Detaillerne over hele deres geografiske 



1 



