32 



af de lavere Dyrs Arter ogsaa til at undersøges, ligesom flere Fiskearter er bleven 

 det, men det vil vare længe, før det er gjort; indtil da maa vi nøjes med at se 

 praktisk paa Sagen, med andre Ord ikke tage for meget Hensyn til Forekomsten 

 af enkelte Individer, hvor det ikke passer med Regelen, og i det Hele taget lægge 

 de alier almindeligste Dyr til Grund for Karakteriseringen. I Vande som de 

 danske indenfor Skagen er der saa megen Lejlighed til Spredning overalt, bl. a. 

 med omdrivende Alger og Zostera, at det er et Bevis paa Styrken af de Fak- 

 torer, der danner Dyresamfundene, naar de ikke desto mindre trods Spredning 

 vedbliver i Hovedsagen at bestaa; Undtagelser fra denne Regel i Form af enkelte 

 voksne Dyrs Forekomst saavel som midlertidig stærk Udbredelse af YngeleE til 

 visse Tider af visse Arter, kan ikke forundre nogen; ej heller at der paa Græn- 

 serne mellem to Samfund findes Omraader, hvor begges Arter søger at bemægtige 

 sig Pladsen og derfor findes blandede sammen. 



Et mærkeligt Forhold angaaende visse Dyrearters Forekomst i vore Vande 

 er det, at visse arktiske Dyr, saasom Astarte borealis og Macoma calcarea, findes i 

 Bælthavet og Østersøen i saa stor Mængde, men aabenbart ikke lever i det nordlige 

 Kattegat eller Nordsøen, ej heller, eller i alle Fald kun spredt, paa enkelte Lokali- 

 teter langs de skandinaviske Kyster, før længere mod Nord, og at længere inde i 

 Østersøen flere andre arktiske Arter, jeg vil blot nævne Idothea entomon, optræder 

 i stor Mængde, men først findes igen i det Hvide Hav. Flere af disse Arters 

 Individer er utvivlsomt direkte Efterkommere af en tidhgere arktisk Fauna, der 

 har levet i disse Vande eller i deres Nærhed (Relicter). Deres Udbredelse hos os 

 falder noget nær sammen med Macoma-Samfundets Muslinger; disse optræder 

 jo ogsaa hyppigst indad i Bælthavet og Østersøen; ogsaa Abra alba har en lig- 

 nende Udbredelse hos os; men disse Dyr findes tillige levende paa passende Steder 

 langs Nordsøens Kyster paa beskyttede Steder og i den inderste grunde Dele af 

 Skandinaviens Fjorde o. s. v.; deres Udbredning er ogsaa springende, lokal, 

 men der er ikke saa langt mellem disse Lokaliteter, at man ikke simpelt hen i 

 store Træk kan betragte dem som staaende i biologisk Forbindelse, af og til i det 

 mindste; deres Optræden vækker derfor ingen særlig Forundring, og man søger i 

 Regelen ingen særlig Forklaring paa den; saadanne Dyr er blevet kaldte æst- 

 uarine Dyr, og jeg skulde være meget tilbøjelig til at tro, at Abra alba søger 

 Steder, hvor der i Bunden er meget organisk Stof (Mudderbund), Ro etc, altsaa 

 netop som i Æstaarier, smaa rolige Vande med et rigt Planteliv, og at det er 

 en af Grundene til dens Udbredelse; men naar de arktiske Dyr har holdt sig her 

 hos os, er det en Sag, der maa forklares ved, at de i disse Omraader har truffet 

 Forhold ogsaa i Nutiden, der passer dem og har passet dem hele Tiden, samtidig 

 med at de er uddøde paa en Mæ.ngde andre Steder, hvor Forholdene har været 

 dem for ugunstige; de særlige hydrografiske Forhold i Bælthavets dybere Dele og 

 Østersøen, med forholdsvis lav Sommertemperatur, er maaske et medvirkende Mo- 

 ment, maaske ogsaa den lavere Saltholdighed; begge Forhold maa da antages at 

 have holdt deres Fjender indenfor passende Grænser eller helt at have udelukket 

 dem; de gør stedse Forsøg paa at udbrede sig længere op i Kattegat, hvad Yngel 

 og enkelte voksne Individers Forekomst viser; og kun i Bælthavet og Østersøen 

 optræder de som særdeles almindelige Karakterdyr; 2 Unger af Idothea entomon 



