35 



nævnte Arter. Jeg vil minde om, at ingen Ferskvandsfisk med Sikkerhed vides 

 [ at have pelagiske Æg; i Ferskvand findes ingen Echinodermer . 



Endelig er der de store Aalelar ver med deres langvarige pelagiske Stadier; de kan 

 for det første paa Grund af Temperaturens Variationer i Aarets Løb ved Kysterne 

 og vel sagtens ogsaa paa Grund af de store Efterstræbelser, de her vilde være 

 udsatte for, ikke gennemløbe deres Forvandling i de mindre Farvande; de lange 

 Aaleuuger i Bundstadiet er derimod bekendte for deres Kraft og Bevægelighed; 

 her virker aabenbart flere Faktorer sammen for at holde Larverne langt fra Ky- 

 sterne, men hos de i kortere Tid forvandlede Fiske-Larver, er det paafaldende, at 

 de spædeste netop opsøger de ipSiSi Echinodermer fattige Steder i vore Farvande; der har 

 her aabenbart udviklet sig en >■> Modus vivendi« med skønsomt Hensyn til Bund- 

 dyrenes Efterstræbelser; eller ogsaa er det saadan at forstaa, at alle Unger, der 

 ikke synker til Bunds ved Kysten paa de rette Steder, stadig fortæres af Bund- 

 I dyrene; Kampen fortsættes med andre Ord da bestandig. 



i Man forstaar nu, hvorfor Rødspættens Bundstadier, i visse Aar i det mind- 



ste, kan udvikles ved Bunden paa 10 — 20 Favnes Dybde i Østersøens dybe, mørke 

 Vand, men som Regel ikke gør det i Kattegat og Nordsøen undtagen ved Stranden 

 paa lavt Vand; thi den egentlige Østersø savner Echinodermerne paa alle Dybder. 



Jeg har ud fra Forudsætningen om, at de fysiske Forhold alene skulde 

 kunne forklare Dyrenes Udbredelse, aldrig kunnet forstaa dette Fænomen; men 

 naar man tager de biologiske Faktorer med, bliver det forstaaeligt, nemlig analogt 

 med Macoma- Muslingernes Udbredelse i Østersøens Dyb. 



Det skal ikke lades uomtalt, at der er Fisk, som Sild og Hornfisk, der 

 lægger deres Æg paa Bunden uden at pleje dem, og de kan dog holde Arten 

 vedlige; Hornfisken søger ogsaa de for Echinodermer fattige Steder i smaa Vande, 

 hvad egentlig er mærkeligt for en saa oceanisk Fisk, men Silden synes som Regel 

 ikke at tage denne Forholdsregel; talrige er da ogsaa Vidnesbyrdene om, at andre 

 Dyr lever ^af Silderogn paa saadanne Steder; maaske Sildens uhyre Masse kan 

 gøre det muligt for den baade at mætte Bunddyrene og at give Yngel nok til 

 Arternes Vedligeholdelse. 



Man skulde tro, naar saa mange Bundfisk søger at hjælpe sig ud over 

 Bunddyrenes Efterstræbelser ved at føde pelagiske Æg, at Efterstræbelserne 

 blandt Planktondyrene ikke er saa store som blandt Bunddyrene; thi 

 kun under disse Forhold opgives al Yngelpleje; rimeligt nok er det saa, men 

 maaske det større Ægautal, Fisk med pelagiske Æg i Regelen har, ogsaa bidrager 

 til at hjælpe dem ud over Vanskelighederne. 



Det vilde være let hos andre Dyreklasser end Fiskene at henvise til lig- 

 nende Eksempler paa, at der i deres Udvikling er taget Hensyn til Bunddyrenes 

 Efterstræbelser; men da der faktisk vides saa lidt om den hele Sag, vil jeg her 

 indskrænke mig til de foran fremsatte Bemærkninger til nærmere Overvejelse. 



