95 



tige med min swaghet. Jag bör af upricktigt hjerta önska Eder det 

 samma tillhakas, då samma tjenst kommer till Eder, man äfter man. 



Jag får wid detta tillfället äfwen lägna mig öfwer Academiens wäl-- 

 ständ och den wälsignelse, som Gud sjelf oss förJänt. Inga tadlare mär- 

 kas nu gnaga på Academiens heder. Wår egen enighet har byggt oss 

 fästningen. Öfwerhet, Riksens Råd, Potentaters Ministrar hafwa be- 

 sökt oss j de hafwa funnit sitt nöje i wår lefnad och wid wår Academie j 

 de hafwa uphöjdt henne till stjeruorne och många önskat sig wäi' sälllict» 



Erindrom oss häi-emot de förra tider, då partier, oenighet och för- 

 tal förmörkade det folk, som nu lyser af sin lärdom, af sin flit, af sin 

 samdragt. Ty böra wi skära oss pipor i wassen och därmed sjmiga 

 Gudi en lofsång, som lörlänt oss sådan fred osh lefnad. 



Af wårt exempel se wi älwen ungdomen ledas till ilit, •\yeltenskai~ 

 per, dygd, ära, enighet och alfwarsamhet. 



Gud förläne oss samtelige månge sådana sälla tider j att wår lefnaå 

 må llyta fram uti en spak ström och cj brusa af werldenes gräliga få— 

 iänga, då simmer wår lycka lätt med oss och ej kullbytterar mot kli£)- 

 por och i forskar. 



Jag har den äran önska min hedersamme Snccessor lika lycka, lika 

 stillhet, lika nöjsam styrelse, som jag åtnjutit. 



Jag innesluter mig med tacksamt hjerta hos hwar och en af mine 

 wUrdige H.Tr Colkger, som med tålamod och godhet uptagit min tjensl. 



