227 



cbrefier iiiyckef Töi bätlracles , blef Finn aldrig till fielf-an fullkomligeii äterstälJ, 

 utan foilfor c-ill vara ganska malt och hafva svårigliel alt röra sig. 



Vid Jullidcn della sistnämda är tilldrog sig likväl eii lycklig händelse, 

 som pä nytt npplifvade honom. Det var en slor och dyrbar samling af Na- 

 tuialier ifraii Sarinani, som Konung Gustaf III:dje skänkte honom , 

 och under h vilkas utredning sä väl som noggranna hL'>krirniiig han fö)'glömde 

 alla sina plågor och niådtle sedan någorlunda väl hela året 1775.; hvarlilL 

 dessulom andra oisaker mycket hidrogo, säsom det märkvärdiga och längvarigrt 

 besök lian dä fick jif Konungen incognito, och äfven de samlingar af inlagde 

 växter, som hlefvo honoin tillsände af TllUNBERG och SPARRMAN ifrån CV/p, 

 samt af König ifrån Oititidieti , och hvilka han sjelf erkänner voro de största 

 han nåjionsin eriiällit. — Han t3'ckes likväl hafva fruktat ett nytt anfall af sin 

 sjukdom j eller var han ännu så svag, alt lian såg sig icke altid kunna upp- 

 fylla sina skykiigheter. Ty i Pra-leclionsCalalogen , som detta år ulkom , lät 

 lian insätta, att han skulle läsa antingen sjelf eller genom sin Son, ["aut ipse 

 aut per Filium"], Professor C. v. LlNNe. Men härmed må vara, huru det 

 vill , sä bör pä detta ställe nämnas säsom ytterligare bevis på hans föibättrade 

 helsa , att han är i'^7.> gaf ut 8 Dispnt itioncr och skref sjelf Facultelens Pro- 

 tocoller, dä han om hösten var dess Decanns, m. m.; hvaremot han år 1774 

 hade blott 4 Disputationer tryckta, anteknade icke ett enda ord i Prolocoller- 

 na och tyckes kn;;pt hafva varit närvarande vid de Examina, som dä i Facul- 

 teleii ansläldes. 



Men d( t följande året eller 1776 aftogo alla hans både själs- och kiopps- 

 krafter beständigt och ögiaiskenligen. Icke dess mindre fortfor han med sina 

 vanliga ämbetsgöromäl nästan oaflnutit ända till Vår-Terminens slut. Denna 

 var likväl den sista, som han höll föreläsningar, och den sista Disputation j, 



