229 



hi^ars hugnad och belåning lårer af ganska ju liinna andragas till preju- 

 d: cat. 



Sec'au Ltnxö i anle luing haraf rörklarat sig villig alt \\d Profcsionen 

 än vidare qvarblHva, lät KONUNGEN lill R. R. Grefve RudensCHöld afgä 

 e!t senare hief, dateraclt d, 8 Timii S. A., med befallning, att LiNNé ntt 

 skulle inställas uti den hoiioin i !örra bre?'vet beviljade l(3nef"öi bällringen. 

 Ocli till lölje af Konungens i samma bref yttrade önskan uppstod sedermera 

 rådplägning, pä h\aJ sätt förniånerua för LiNNe made än ytterligare kunn» 

 ökas, och efter iuycke:i öfverläggnlng derom blef äiidtligen sfadfästadt, att 

 Han, hans Euka oc!i Barn skulle för lifstJd få Åbo - rätt på 2:ne Acadetuie» 

 tillhörige och nära intill hans egen gäi d Hammarby belägne hela mantal 

 Fi-älse , Huhhy kallade. Men icke Linnc sjelf, ulan hans Enka, långt efter 

 lians dödj kom först 1783 i åtnjutande af denna förmån, och sedau hon år 

 1806 aflidit 94 år gammal , Öfvergitk densamma till hennes efterlemnade Döt- 

 trar , hvilka nu på lif^tid äro i besittning af iiämde hemman emot en \U6 

 skatt, till Academien , som för bägge stiger lill ungefärligen 54 Tuimor span- 

 iiemål om åi-et. — Af alt detta kan slutas, huiu Linnés ord, sid. 68., bört 

 rätiligcn för^lå^, och huru oricktigl saken blifvit uppfattad af några hane 

 Lållalare, t. e. Archiater BAcK och xMedicinal-Rådet Ui din, af hvilka de» 

 förre säger i sitt Aininnelse-Tal sid. 69, ^tt Konungen yttrat sin nådiga vil- 

 ja, det LiNNe måtte utom annat, få två gårdar till sldahs for sig och si- 

 na Barn, och den senare i silt Minne af honom sid. 87, att Kommgen shånh- 

 te i:ne hemnian till evårdelig ågo åt v. LilNxé ovh dess efterlo?nmande\ 

 Konungen kunde icke bortskänka nägoi; Academien* tillhörighet, än mindr^ 

 denfamms till evärdelig Ugo- 



