235 



"kar jag trodt henne förtjena att å nyo Allmänheten meddelas. Hon lyder 

 »om följer t 



yid Arcluaterns och Riddarens af Kong'. NordsljenieOrdjni , Väll)orne HeiT 

 CARL VON LINNI''S död d. iq Janiiar. 1778. Upsala^ li yckt hos Jon, 

 Edman ^ Kgl. Aead, Boktr. 



Då jag i dag klockan tre eftermiddagen feck tidning at den Store Linnc, 

 «n tima förut gådt ur verlden , upväcktes hos mig flere butra! lelser öfver 

 mennisko-lifvet , öfyer store Män, huru de, lika Solar tanday, man vet icke 

 hvaraf , sprida ljus och viirma , taras af sin egen eld och änleligen slockna. 

 Jag föll härunder uti en dvala , ccli lyckte mig se LiNNe högt öiVer skyarna 

 ännu kasta en blick på denna var Planet, hvilken för Honom synics såsom ea 

 liten punct i det stora Wiids-Systemet. Han tycktes anse densamme med eu 

 upniärksamhet , för hvilken Han likväl icke fant något, antingen värdigt eller 

 okänt ämne. Han uppeliölt sig e-j länge härvid , ulan skyndade (il sit mål 

 högt öfver stjernorna, hvarest jag säg, pä et vidsträckt fält npiyldt af Örter 

 och Träd, en präcktig ihrou af något silfver-hvitt ämne, till skapnaden som ilt 

 ägg. Trapporna därtil voro af läa Diamanter. På sidorna lägo I.eijon oc!i (Jro- 

 codiler, och pä längre afständ visade sig ett brinnande bärg vid hvars fot ned- 

 störtade et häftigt vattn-lall. Pä tluonen satt ett p^dseiule som ej kan hc- 

 skrifvas. Uti ena handen hölt Det et ymnighets horn och i den andra en spi- 

 ra omgifvcn med eu växt, som vid närmare påseende fants vara Linnaca, 

 Det var Naturen, som ifrån denna Thron styrde tre sina Rikt-n. All den 

 okonstlade pragt, som lyste kriiig Gudiiman., förblindade icke LL?i.'Né, Glädjen 

 i Dess ögon ökades för hvart steg Han nalkades Henne. Jlati var för väl 

 bekant med Henne for at icke genast igenkänna Henne, och Han hade förut 

 sä väl sedt all Dess pragt, alt Han nu ej rördes af den heliga j'ysning som. 



