1744- A P r - M 4 J un - 83 



Flackar vifade fig på de måfte. De flogo 

 icke gerna ut förr ån efter det fiunde dygnet. 

 De voro helt fmå ock röda , men kändes ej 

 uphögde, utan fågo ut fom loppebett. Herr 

 'Licentiaten Gisjler Hg ofta på desie flåckarne, 

 ock förf åkrar at de ftodo litet up öfver lin- 

 net , faft han ej kunde kanna någon ojämnhet 

 derpä. Innan de flogo ut hade de fiuka flor 

 ångflan ock oro , men få fiiart de begynte vifa 

 fig, fårgick väl klämmandet om hjertat , men 

 de kände i des ftålle en fvär ock flickande 

 värk uti fkinnet öfver hela kroppen , med 

 befynnerlig hetta ock ömhet på de ftållen , 

 hvaråft flåckarne vifade fig i flor myckenhet 

 Detta férordfakade hos dem en ganfka flor oro. 

 Ty intet tålde de Sångvärman ; de kånde fig 

 ock må värre , om de kaflade kläderna af fig* 

 Fördenfkul kaflade de fig af ock an i fangen, 

 ock , om de det ej förmådde , måtte någon 

 ft-ndigt flå vid fången ock flitigt vånda dem, 

 om de annars (kulle ha nSgon ro. 



Når flåckarne flogo in, kom ftrax en flarefc 

 ångflan på de fiuka > med et mycket plågfamt 

 klämmande om hiårtat. Når de åter flogo ut 

 igen blef , efter de fiukas utfago , hiårtat igen 

 ledigt, ock %l\ plågan fbd i hullet. * 



4U 



På några få märkte man emellan desfa 

 fläckar fmå hvita blemmor, icke ftörre ån knap^ 

 pen på en knappenäl , men desfe fyntes ej förQ 

 plloite dygnet, §, 4% 



