1744- Apr. Maj, Jun; 125 



ftådes med tufvor åro betåkte , hvarjgenön* 

 flåtterkarlen den olågenheten möter, at han med 

 lien antingen gnager tufvan f S nat, at roten föl- 

 jer med, då aggen Ikåmmes, eller lemnar hälf- 

 ten af gråfet qvar. 



Som nu f ädant otroligen hindrar honom i 

 fitt arbete , få har jag efter några förutgångne 

 förf ok inrättat en tufplog, fom efter önfkan lyc- 

 kats mig. 



Jag hade på en ang tvånne flags tufvor, 

 det ena pä hårdvall , beftaende af lös myllblan r 

 dad lera, fom bar intet grås , det andra flaget 

 nedanföre, emot fiöftranden , med tåmelig iaft 

 botten , dock med vatten höft ock vår betakt 

 Desle tufvor, af hvilka jag på prof lat några af-, 

 fkåra , beftodo endaft af ftarka gråsrötter, anda 

 til botten ock ganfka litet jord emellan, få» tätt, 

 at de befunnos helt hvita inuti. Somlige voro 

 en aln höga. I början fä långe piogknifven var 

 hvafs , läto de tåmmeligen lått fkåra fig, men 

 fom de ånnu gåfvo ganfka ymnogt grås , ock 

 ftodo tatt tiilämman, få låmnade jag, dem, ock 

 tog de förra bortt, famlade dem i högar , ock 

 körde dem året efter pä åkeren. I deras ftålle 

 fådde jag våplings frö om höften , hvaraf föga 

 mer ån hälften kom up , men hvad jag bittida 

 om våren låt kratta ned , lyckades ganfka val 

 utan ringafte gödning. Jag lådde ock famma • 

 gång håraf öfver hela ången up i gråsvallen fem 

 tunnor , fom jag af barn i Sokaen låtit iaml* 



1 2 pä 



