1744- A P r * M 4 J un * *33 



at komma ifrån en aflägfen flinande kropp , til 

 värt öga ; eller , om det med en oåndelig hä- 

 ftighet, uti et ögnableck , tränger fig fram ; det 

 har varit fvärare at utröna* Vi hafve ej tilfålle , 

 på vårt lilla Jord - klot , på få ftora difiancer 

 töm behöfdes , at anftella f ådana förf ök. Ock 

 om vi det ån hade, fer jag icke, hvad der med 

 ftode at uträtta , fä vida ingen rörelfe är o& 

 bekant, hvars häftighet år ftörre, ån ljuféts hä- 

 ftighet, ock vid hvilken den famma kunde jem- 

 föras , fåfom man ljudets ock ljufets häftighet 

 jemfört hafver. Derföre hafva mänge af dö 

 gamla inbillat lig , at Solftrålarna i et ögnableck 

 komma ifrån Solen til ols, ock i gemen, at alt 

 ljus , med en oåndelig häftighet far, jemvel e- 

 mellan de ifrån hvandra långft affkilde rum, 

 Samma mening vant få mycket håldre Cartefii 

 bifall , fbm den til några hans hypothefers befåftan- 

 de, var ounigåagelig. 



Ehuru det nu lyntes mångom obegripeligit, 

 Ock emot alt fundt förnuft ftridande, at en Ijus- 

 particle eller gnifta fkulle tillika vara på flera 

 ftållen, e.g. vid en ftjernaock hos ofs, få blefvo 

 dock de flefte vidden tron, ^lt til år 167? , då 

 Planeten fapiters Månar, eller få kallade Draban- 

 ter, gå fvo de namnkunnige Aftronpmer , C af/t ni 

 den äldre ock Roemer , anledning , at öfvertyga 

 den lärda verden om vederipelet. Ty feaan 

 de , några år å rad', flitigt gifvit gqkt på desfa 

 fyra Månars , i fynnerhet den förftas eller ij^ner- 

 (tas förmörkellér i $upiters flagga , funno de 5 

 at de års-tider, d& Jupiter yarit vårjord nårmaft; 



ftmma 



1 ' 



