1744- JuI.Aug.Sept. 183 



ket liknar hvarcken TiMer eller Orre , emedan 

 hau ei något annat fpel eller late hafver , ån 

 fitter och fkrålar ur naifen , lika fom den grof- 

 vafte karl i mälet fkulle rapa , dock i langa ra- 

 der, hvilket faller omoijeligit at närmare kun* 

 na b.eflkrifva , och bar lig i alt öfrigit åt under 

 ett fådant rapande , likiöm Tiådern når han 

 fpelar. Jag och mitt fålfkap markte och det, 

 at desle Rackclhanar funnos på det ftållet vi vo- 

 ro, til en myckenhet, och höllo lig ftåndigt 

 bland honorne dels pä det ftållet , hvaråft Tiå- 

 dern fpelade , dels ock ibland Orrarne der de 

 ipelte, och blefvo vi i öfrigit eivarfe, at nägon 

 hona gafs af det flaget, eller til ftorleken i pro- 

 portion mot desfe Rackelhanar, Denna min väl- 

 menta och enfaldiga befkrifning täcktes den KgL 

 Svenfka Vetenffcaps Academien ei ogunftigt up« 

 taga. Stockholm den 2 Julii 1744. 



Herr MOUNSEYS Beråttelfe om 



Curen fom han förrättat uppå den Quinnan, 

 hviiken varit hafvande uti 13 års tid , och om 

 de ovanliga håndelferna fom tildragit fig ifrån 

 det hon blefrådder,tildes honblefförlosfad. 

 (See detta årets handl. p. 102.) % 



ofverfatt ifrän Engelfkan af MÅRTEN TRIEWALD. 



XTaturens värkan ftråcker iig vidare, än at den 

 r\ kan inftångas innom gråntfor af vårt fvaga 

 *• ■ Begrep. Och då hon ofta hindras eller 

 brifter i des fyftemåhl, få at Låkarenas bemödande 

 at hielpa henne, åro fårgåfves, då börjar hon nyt 



Na arbete. 



