1744- J ul - Äugv Scpt. 1&9 



et annat, likval ville det hälft hålla til på den 

 högra fidan. 



Quinnan blef litet bättre, och vid Påflka tiden 

 fant hon at barnet quicknade. Ifrån hvilken tid 

 hon mådde val, blef fet och modiga gick ut, och 

 kunde beftyra alla hennes husholds fyflor, utai* 

 någon olagenhet; allenaft hon var tioekare, och 

 troddes gå med Tvillingar. 



Vid Bartclmeflan, och den förventade tiden 

 hon (kulle komma i barnlång ; fick hon ondt i 

 kiörkan, af häftiga vårkar, liklöm hon med en låg 

 blef fönder (kuren tvårt under lifvet: och deffc 

 Turkar komma IMftahls. DS hon kom hem blef 

 hon vårre, och led mera vårk tvårt öfver buken, 

 ån någonfin i hennas förra barn våndor: Men in- 

 gen vårck i ryggen , ocli utan at de trångde ne- 

 deråt: Detta gick öfver quellen derpä, då hon 

 fteg op utur lången igen; menandes at hon hade 

 förråknat figj och lå begyute fe efter fit lilla hus- 

 hald. . 



Härefter började hennes bröft at fvålla, och 

 gåfvo miölk uti ömnoghet, och 1 4 dagar derefter 

 mårkte hon likfom hon hade fått fin vanliga må- 

 nads renfelfe igen, hvilken fortfor uti 14 dagars 

 tid, och begynte tiltaga, förån hon talte derom. 

 Hon låg ånnu ej ftåndigt til långs, men klagade 

 öfver mathet och ohållä utan vårk. 



Straxt efter detta, blef hon häftigt tagen med 

 famma vårkar fom tilförendc, men de voro mera 

 häftiga : blodftortningen tog til ; fom ofta gick i 

 klimpar från henne, och hennes buk blef mindre: 

 hon fökte all den hielp i orten kunde fås, men 

 utan någon flor båtnad 5 och man rådde henne at 



N s K»- 



