270 i744- Oft. Nov. Dcc 



Jag har afvenvål vid Lidköping fedt Bok- 

 hvcte frodigt våxa , hvareft nog fWolandad och 

 högland jord finnes, och tviflar ingalunda uppS* 

 st ju denna rlyttiga våxt flkulle uti flere ar de 

 norre provincerna fågnä fin fådcsman med en 

 *ymnog flkjörd; befynnerligen deÅhren, då vin- 

 tren ej begynnes för häftigt innan fröét hindt 

 mogna, eller lemnar efter fig för många froft nät- 

 ter vid vårens flut. Torde hånda, at man härvid 

 han råtta fig efter hvart tjonde Ihr, hälft förfaren- 

 heten fynes bekråffta, at vintren då blifver ftar- 

 kare, åiven fom Summan af högden utaf ? Ihrs 

 ragn år funnen lika med högden af vatnet , fom 

 medelft ragn eller fhö nedkommit i ? andra Åhr. 

 Om ock höftfroftet fkulle bortfkjårna de rnåfta 

 fröen, få har man dock vid Bokhvetet en andan 

 förmån , om det fäs i fkogsbygder hvareft blom- 

 fler ej åro få tilråckeliga lör Bien fom på andra 

 ftallen. I Tyfkland och Lithoven brukar man 

 lägga fina biftockar mitt i Bokhvetes åkren; fälc- 

 des blifva de defto för upfyldaj medan bien ej 

 behöfva använda någon tid på upf ökande af vidt. 

 aflägsne öeh kringfpridda blomfter, och Bokhve- 

 tet kommer fnarttil blomma , och blomftras til 

 des det afhugges. Några vilja påftä, at denna 

 honungen ej blifver få angenäm fom annan. Men 

 då man betracktar 1:0 at honungen får fhiak efter 

 fom han handteras, då han fkiljes från vircket, 

 12:0 at bien hafva få fina fmak- och luckt-redfkap, 

 at de nog veta gjöra åtflkilaad på godt och ondt, 

 och 3:0 at honungen mäfte utan tvifvel få fin ful- 

 komlighet och råtta fämmanhald uti biets ho- 

 , nungs-blåfåj få bör man intet anfe et fådant 



inkaft 



