1747* J^nuar. Fébruat. Mart' 3 



det anfcende hos Låfarcn, det år ej hvar och eti 

 upfinnares verk, ej eller paflar det fig til alla äm- 

 nen. . Uprepandet af cn mångfaldig nytta faller 

 ofta tröttfamt öch fortager ibland den naturliga 

 fägring hos et påfund, fom man likväl garna 

 vil bibehålla, når det (kal ftållastör en kånnare; 

 och hos en okunnig , hvad fkulle det val uträtta ? 

 få aflågsne nyttor hafver man då mycket fvårt 

 före, at fkönja, når de många fremmande tanke- 

 bilder öfverhopa ens begrep. 



Men fkulle nu Academien härvid lltq bero , 

 då tilfållen yppa fig at uplyfa fina Landsmän, 

 och at derigenom förvårfva fina Handlingar flera 

 billiga Låfare? 



Mathematiquen och Naturkunnigheten åro 

 val vetenfkaper, fom nu mera i mångfaldiga gre- 

 nar hafva vida ftråkt fig, ofver de gråniör, m« 

 nom hvilka de i början varit inneflutne , men at 

 de federmera blifvit utvidgade, har ei eller fkedt 

 på något obegripeligit lått. Det tyckes förden- 

 (kul, at defla Vetenfkaper af hvar och en, uti 

 detta deras lopp, fkulle ånnu ritt vål kunna be- 

 Mdas och igenkännas ; Intet på det vidftråkte 

 fältet, der de vårkeligen blifvit torde; en kort 

 fyn (kulle der (närt förlora dem, få framt man 

 cj ville tätt följa deras fpår; men der til fordras 

 hela mansåldrar, och den mödan åtager fig in- 

 gen, fom icke vill förföka,at i fielfva verket föra 

 dem längre: utan der detta deras lopp, år, få til 

 fågandes, i kort begrep forfattadt, få at det på 

 cn gäng kan tagas i ögnafikte/ 



Til at då på et f ådant fått gifva fine Lands- 

 mån i gemen något lius i de Vetenfkaper, fom 



A 2, Åca- 



