1747- April Maj. Junius. 83 



Medan de fiölarande voro bekymrade öfver 

 ofakerheten af fin Compaff, i anléende til denna 

 miffvifning, fägnade fig et och annat klyftigt fnil- 

 le , a t der uti kunna giiva dem det beqvämane lätt> 

 at pä liokorten utvila ftället, hvareft man viftas på 

 hafve;t, eller uploihingen af det bekanta proble- 

 met , at finna Longituden. Compaff nålen, fom 

 man nu mera iedt ej hafva något afféende på jor* 

 dens omrullnings poler, inbillade man fig likväl 

 ftyras fil tvanne andra , fom man kallade magnet- 

 poler, betagne til någon mån ifrån de förre. 



Hade nu naturen fullkomligen fvarat emot 

 denna hypothes ,lå hade det varit med en lått rak- 

 ning giordt, at finna Longituden, lå fnart matl 

 oblérverat Solens högd och miffvifningen för ert 

 ort, den ängel nämligen, iöm MagnetNålen giör 

 med nordftreket 



De fiöfarande voro derfore öfver alt fyffelfat- 

 te, at obfervera miffvifhingen,och Mathematici, at 

 jåmnföra deras obfervationer , då man åter blef 

 varfe den andra fvårigheten, at miffvifhingen ej 

 var beftändigt lika ftor pä en och låmma ort, få- 

 ledes,at man fant, det nålen fmåningom hade dra- 

 git fig ifrån öftern til våftern, och hade de orter 

 och de tider kunnat vara , der en öfterlig miffvis- 

 ning förft förfvunnit och fedan förvandlat fig i 

 väfterlig. Men den förmodade förmånen, at fin- 

 na Longituden, tillät likval icke, at man derfore 

 {kulle lämna alt hopp,at B reda på detta Magneti- 

 (ka fammanhanget, man förmodade, at denna än- 

 dring härrörde af en jämn flyttning uti Magnetpo- 

 lerna, i anfqende hårtil , lå väl fom de fiöfaran- 

 des rättelfe i deras lopp, blefvo obfervationer pä 



F 2 miff- 



