112 1747* April Maj, Julius. 



tarmar. Nar vi kommo dit, hade fvinen och hun- 

 darne redan dragit af med en god del at det, ibm 

 hade gådt ifrån gäflen. Jag examinerade det fora 

 qvarblifvit, h vilket åtminftone var få mycket Ibm 

 kunde rymmas i en fullkomlig hattkull, och befant 

 niafken ännu hafva någon rörelfe. Til fårgen var 

 han fulkomligen iöm rentvåttade tarmar, hade fi- 

 na riktiga leder och tvarftrek, famt en mörkare 

 rand långs åt kroppen. Der han var bredaft, kun- 

 de han vara fom en tvår finger bred, men tog e- 

 mot bågge ändarna fmåningom af, och biet alt 

 fmalare och fmalare, dock ftadnade han intet i 

 någon fpits, utan var lika fom tvårt affkuren; an- 

 tingen nu hans naturliga fkapnad var lådan, eller 

 ©m han var affliten, det kan jag intet vift låja. Jag 

 lökte med all flit efter hufvudet; men fåfängt. 

 Gåflcn purgerade hela dagen fterkt; honom gafs 

 ingen ting annat ån en hafreföppa med nog fot 

 luiölk uti. Morgon derpå var han frifk, dock nå- 

 got matt, och ifrån den dagen fick hari lifligare 

 fa rg, blef frodigare , hade redigare uttal, famt 

 blef til lina finnen muntrare och qvickare, ån han 

 någonfin varit tiiförene. 



Den 6. Junii 1747. 



Når Academietiy efter fin fe ämna, hade lam* 

 nat denna handling at igenomlåfas af de frånva- 

 rande Herrar Mediet , blef den tillika med hosgå- 

 ende bref och R&n, angående famna åmne, återJÉnd 

 (if Herr Archiatern RoséN, 



RÖN 



