Il6 1747. April. Maj. Junius. 



Om tungan blifver hvitaktig, och han får c- 

 lak Iraak i mumien, iå vet han,at paroxyfmen vil 

 komma* 



Följa derpå jåfpningar och ftråckningar, lamt 

 ibland hicka, få år paroxyfmen ej långt borta. 



Når der på komma ref, i fynnerhet i vånftra fi- 

 dan, öfver robladet, (os ilei), då år paraxyfmen 

 förhanden. På refven tö! ja då ångflan , med ftark 

 tryckning under hiertgropen , fvindel, kall fvett 



ögonen: åndteligen flyter en myckenhet klart vata 

 ur munnen , hviikets fmak ftöter litet på furt Bu- 

 ken år under alt detta utftinnad och öm, når den 

 vidröres, Pulfen år ock under paroxyfmen fvag 

 och långfam* På Jpottandet följer ibland upkaft- 

 ning, ibland diarrhée. Hvilketdera fomfker, få 

 följer dock altid derpå någon lindring, 



Defie paroxyfmer åro ibland lindrige, och 

 gå fnart öfver, men ibland åro de iä långfamme, 

 at de racka hela veckan, och lå fvåre,at den fiuke 

 förlorar både tålamod och hopp om lifvet, I bag- 

 ge fallen åro dock ofvannåmde omftåndigheter 

 tilftådes. 



Annars har denne liuke altid elak anda, gan- 

 fka illaluktande ftolgång,och år mager, oaktadt 

 han merendels åter ftarkt: jag fåger merendels, ty 

 ibland har han alsingen matluft, ibland har han 

 den ganflka ftark , och faller dä luften gerna på falt 

 mat, men ibland på fådan fpis, den han förr aldrig 

 haft fmak för. Ifrån honom gå ofta lefvande Ån- 

 grar (Afcarides) , hvilke til fårgen åro blekb une, 

 men ej aldeles hvite. Sådant föm liknar gur. ? .kär- 

 nor, mårkerhan aldrig gå ifrån %♦ I öfr git år 

 han lika dan i Ny och i Nedanet. Hos 



