\ 



1747. April. Maj. Junius. 117 



Hos den andra eller des yngre Bror, yppa fig 

 til alla delar famma tekn, men med någon liten 

 tilfats. Ty denne känner någon fveda under hiert- 

 gropen eller bröftet, hvilken flyttar fig af och an , 

 lamt varar ibland några dygn. En flags broftbran- 

 na känner han ocL Denna märkes två tver finger 

 öfver högra vårtan, och kommer den honom före, 

 lika fom der låge litet fvafvcl och brånde* Hårpä 

 följer en liten ftottning, och dermed går bränan 

 öfver* At upmgningar år han ock belvårad. 



Af anförde tekn fer man, huru litet de 

 komma öfverens med dem , fom Herr Daniel 

 Louis de Vieussens angifvit i fin obfervation 

 fur la maladie de Mr. Manot de Bergerat Ty de 

 jag befkrifvit hatva ingen oro eller ångflan, un- 

 dantagandes under paroxyfmerne. De åro ock an- 

 nars af et gladt finne, och fky ej fållfkap ; de kla- 

 ga ej öfver matthet i armar och ben; de hafva ro- 

 lig iömn och inga räddande drömmar; de hafva 

 godt minne; kanna intet fom om nätterna eller 

 om mornarne vil igentåppa halfen; den ene at dem 

 har allenafi bly färgad ring under ögonen* De itå 

 ej våta ögon efter, utan under paroxyfmerne; ic- 

 ke eller kanna de efter paroxyfmerne någon vårk 

 emellan axlarne* 



Herr Vieussens tekn och de jag! befkrif vit, 

 komma altiå endaft deruti öfverens, at paroxyf- 

 merne komma gemenligen om förmiddagen, eller 

 når dé länge varit utan mat; och at de, fom haf- 

 va denna fiukan, hafva elak anda, illa luktande 

 floigång, och blifva magre, oaktadt de åta mycket. 



Vid detta tilfållet vil jag ock nåmna med nå- 

 gra ord, hvad verkan jag funnit af de medel, fom 



H 3 före- 



