1747* April. Maj. Jujiitis. 129 



rjg gråften, hvaraf en del, fotn i tyngden icke öf- 

 vergätt en mans börda , ar uptagen och famman- 

 kaftad på vifta ftållen, men de ftörre ftenarne lig- 

 ga ånnu qvar i äkeren, til mycket hinder i des kör- 

 ning och ans. Når folket kommer til behörig myc- 

 kenhet och ftyrka , kan icke allenaft all den fte- 

 nen, fora ånnu ligger til nog myckenhet i åkeren 

 och flåttermarken, tagas bort, famt mycket mera 

 åker och ång rödjas; utan ock all ftenen användas 

 til [lengårdar omkring hemegorne. 



För åkrens ftenighets fkul, kan hår ftådes in- 

 ge plogar ej eller någon annan val giord åkerred* 

 fkap nyttias, /Ikerharfvcn år tåmmeligen läng 

 och final, få giord, at hon ledar fig pä längden 

 och år förledd med pinnar af tråd. Alriä år det 

 klart, at åkerjorden år i fig fielf båttre, ån des håfd 

 och fkötfel. Hvarföre ock utfådet iållan käftar 

 af fig mer ån femte kornet. 



åkerjorden lågges hår fållan eller aldrig i hvi- 

 la eller trade, få nyttias hår ock aiaft vårråg , jem- 

 te korn, arter, bönor, rofvor, lin och hampa; 

 men icke hvete. 



Svedjeland eller brånor idkas hår nog, til fö- 

 ga fromma för matjorden, fom hår i orten år tåm- 

 meligen ömnig bland ftcnarna , men inåfte derige- 

 nom taga af och aldeles upbrånnas. Få de måfta 

 fvedjorna lås vinterråg och fomligftådes rotvor , 

 lä brukas hår ock at fä fommarråg midfommars- 

 tiden på fvedjeland , hvilken mot höften nyttias 

 til bete för flagtebofkap , h varefter rågen det föl- 

 jande året våxer lika frodigt, och kommer til be- 

 hörig mognad. 



I Efter 



