242 I747-O£l:ob, Npv. Decemh 



låkra grundvalar , Aftronomie och Mechani- 

 que, Huruledcs vågen för de fiöfarande til de af- 

 lågnafte orter blifvit utftakad igenom Aftronomi- 

 ens tilhielp, och huruvida de åfven derigenom 

 blifvit fatte i ftånd den famma at följa , fordrar et 

 annat tilfålle at omtalas. Det nu förefatta ämnet 

 gifver allenaft anledning at berätta, huru man lärdt 

 kanna de famma krafter, och deras värkan, hvar- 

 före et fartyg uti fitt lopp är utftålt , och huru man 

 lämpat en lådan kundfkap , at derefter pä det för- 

 delaktigfte iåttet inrätta både fkeppets byggnad 

 och ftyrande af des lopp. 



Så fnart fom någonfin någon båt blifvit ftåld 

 på vatnet, har man vifferligen rönt, at det fordra- 

 des en kraft at föra honom ifrån det ena ftållet til 

 det andra, och at det motftänd man fåledes hade 

 at giöra med , beftod uti vatnet, fom fartyget kom 

 at rymma undan för fig, utur fin våg, Emedler- 

 tid har uppå få många fecler ingen förr ån Herr 

 Newton behörigen,uppå et M athematiflkt fått, be- 

 traktat et iådant momånd. Då han anfåg vatnet 

 fom et greft flytande ämne, hvars alla particlar fom 

 lågo uti flkeppets våg, (kalle komma hvar för fig 

 at ftöta deruppå under framfarten, få fant han, 

 det fkapnadcii af fkeppets framdel giorde få ftor 

 fkiinad uti motftåndet, at et fkepp, fom förde en 

 fpherifk framftam, fkulle allenaft lida halfparten 

 lå ftort motftånd , fom et, hvilket vore tvärt affku- 

 rit a)\ ty ju fpitfigare framftammen år, eller ju 

 fnedare ftållning den hafver, i anfeende til loppet 

 emot vatnet, ju fvagare ftöt kommer då vatnet at 



giöra 



ä) Princip. Phil. Natur, Prop. 34» L; II* 



