1747- Oftob. No v- Decemb. 247 



låtteligen kunde gifva bifall, hålja förc,at et fkepp, 

 fom (kulle drifvas af tvånne krafter tillika, borde 

 löpa Diagonalen af et Parallelogram, hvars fidor 

 det under lamnia tid fkulle gå, om det drifs af hvar 

 och en kraft iårfkilt, iåfom detftter, der rorellén 

 intet hafver något motftånd, eller der motftändet 

 år proportionelt emot häftigheten, utan når man 

 nu vet, at motftändet år ftorre, och fom quadra- 

 ten af häftigheten, forbindes fkeppet af et lädant 

 motftånd, at följa en linea (öm kommer nårmare 

 ån Diagonalen til den ftorre fidan. Åfveniä 

 om man utfatte, huru långt et fkepp borde gå på 

 en vifftid, en minut til exempel, om det vore 

 förbundit at följa köl-linean, lamt huru långt det 

 fkulle gå med famma kraft eller ftållning af feglen 

 uppå åtven iå lång tid, om det vore tvungit at gå 

 tvårt deremot, fidvårts, lå år det ingalunda efter 

 Diagonalen af deffa lopp, fom (keppet vårkeligen 

 går, utan des lopp år då nårmare köl-linean ån 

 denne Diagonal , och des häftighet år åfven ftorre, 

 ån den deraf (kulle determineras. 



Huru den af H. Renau utfatte häftigheten lå- 

 ledes borde råttas, fant vål Hr. Huggens aldra- 

 förft, gaf det åfven ftraxt tilkånna /?), och derige- 

 nom öpnade den bekanta tviften dem emellan. 

 Men H. Renaus fintlighet, at förfvara fin mening i 

 delte lä medhållare med H, Huggens, at denna 

 tvift blef oafgiord, in til des Hr. Jan Bernoulli , 

 fom ofullkomliga underråttelfer förut hade bragt 

 Q4 g 



V) Bibliotheque Univerfelle & Hiftorique 1693» jour- 

 nal des Sgavans famma år, Hiftoir, des Ouvrages des Slavans 

 1694. p.355. 



