4 6 1749- Januar. .Februar. Mart. 



ven har fin nytta med fig > efter fom hårtil for" 

 dras en tidig tilfyn och upmlrkfamhet af en flitig 

 och god åkermän. Men en del Land thushållare fin- 

 nas, hvilka hvarken vilja eller rätteligen forftå fig 

 uppå denna (torde-tiden, och fvara på denna tilfrågan, 

 öm rågen, fom år i fådan fituation, år mogen? 

 Ja vifTerligen, famt lågga anda det dertil,at rågen 

 år fullmogen och i anfeendc dertil , hålla de fore då 

 båft vara, at fkåra rågen helt bittida om morgo- 

 nen medan daggen ånnu år qvaf på axen, forme- 

 nandes då, fig hafva funnit bot for den ftclmog- 

 ne rågen \ falt ån han likväl etteråt lårer finna fig 

 i den delen ganlka bedragen. Vid detta tilfålle, 

 bor jag ej eller fortiga, at bemålte Kyrkoherde 

 erfor en gäng, at då det ct år längre ån forr van- 

 ligit varit med rågknåppen utdrogs och alle an- 

 dre landtmån fkurit och bärgat fin f åd , låt han 

 åndå intet fleåra rågen föran alt forenåmdt var for- 

 bi och i agt tagit, da han efter fin goda vana ftrax fkar, 

 hattade och fkylade val fåden, hvar efter ftrax et 

 långfamt och uti flera veckors tid varande ragn inföll, 

 få at i fall rågen ej varit få val hattad och fkylad, hade 

 all hans råg grodt och blifvit flvåmd. öfver alt det- 

 ta fyntes fom hans grannar lika fom fågnade fig, få- 

 jandes, atdet var vål,at Kyrkoherden ock en gång 

 fick lära, at åfvenfom almånt brukligt var gora. 

 Och då voro de af den. mening, at Kyrkoherden 

 förlorat all fin råg, hvilket gaf mig anledning, at 

 hårom tilfråga Kyrkoherden, fom forfåkrade mig, 

 at det ingalunda var med hans råg få belkaffadt, 

 fom hans grannar hollo torc \ utan hade han foga 

 mer (kåda af det ftåndiga rågnet, ån at måftadelen 

 all rågen i hattarne var grodd och {kåmd, 

 men for ofrigit hade han fådt mer behållen god 

 jag, ån hans grannar, fom forr fkut it och bärgat, dock 



var 



