6i 1749- Januar, Februar- Mart. 



del, var tåfång. Inflämmation gick til balning. 

 Bölden, fom af Hg Qelf gick up, omlagades med 

 all forgfållighet, fom et annat får. Det gick ut 

 på tiden. Man kunde ej få det til at gifva annat 

 ån et illa luktande vahr. Åndteligen kom den fjuka 

 af et annat tilfålle at foras från Finland hit til 

 Stockholm, dä jag vardt prabuden at åtaga mig 

 defs (kotfel. 



Jag fonderade fåret, och fant ftrax, at flora 

 Benpipan (Tibia) icke allenaft var angrepen, utan 

 at den åfven gifvit fig up, få at uti fåret kånde* 

 en hård uphogning, ftor fom et gåsågg. Jag bor- 

 de icke dröja at derpå ftraxt applicera ^répan^ hvil- 

 ket då det (kedt, flot genaft ut genom opningen 

 cn ftor myckenhet ftinkande materia. 



Något dcrefter ville jag fe huru långt benet 

 var fkåmdt. Når jag fordenikul gjort fåret vidare, 

 märkte jag j:o). at det ftycket af benpipan, fom 

 var carioft, ftråckte fig til en 4 finger i långdea, 

 2.0 at uti nu nåmde ftycke voro åtikilliga ritfor 

 (fijfar*) 3:0 at et ftinkande tunt vahr kom ut, når 

 jag klämde på deras kanter, fan^t 4:0 at hela det- 

 ta ftycket rankade, når jag något ftarkare tryckte 

 derpa. 



Detta qariofa benftycket var dodt , och bor- 

 de fordenfkull bårr. Jag tyckte ock at det redan 

 var få loft, at jag hade med liten moda kunnat 

 taga det helt och hållit ut # Men jag foreftålte 

 mig, at benet i den håndelfen (kulle bli både kro- 

 kot och kärtare och Patienten f åledes med tiden 

 halta. Jag anfåg den lilla Benpipan (fihula) hos 

 en yngling at vara for vek at kunna hindra det, e^ 



