1749- J^nuar. Februar.Mart 17 



likväl en liten befparing af kol, proportionerad ef- 

 ter den del hvar och en haft uti vårmningen och til— 

 dimmans ftigande til 13 eller 14 upfåttningar. Och 

 pär fa vida år kommit, at Hyttlaget ej har mera 

 ån befagde befparing i behåll 5 hjelpas de äter åt, 

 at med famma behållning gora flut på blåsningen > 

 då ockia malm-fattningen vid några af de lidfia 

 iijpfåttningarne minfkas. Når nu kolen åro alla, 

 få at ej någon upf åttning mera kan fte , låter man 

 fedan drifva få långe det låter Hg gora, då ockfå 

 blåftern något fagtas och Bålgerne andteligen ftan- 

 na. Denna {lutningen kan päftå vid pafs z dygn, 

 at råkna från den tid Hytlaget åter trådde tilfam- 

 mans, til dels blåftern uphorer; men tiden innom 

 hvilken den ofvannåmde kolbefparing blir fluten, 

 går ut ungefår et dygn. 



§. 11. 



Hela den tiden, från hvilken det blir fullokadt 

 til defs (lutningen börjas eller Hyttlaget tråder tiU 

 fammans at fluta blåsningen, kallar jag Fullfått- 

 ningen. Den tid , under hvilken Bålgörne åro i 

 gång, kallar jag Blåsningen. Blåsningen under ök- 

 ningen och flutningen, kallar jag Hopblåsningen. Hy t- 



kallas Hopbriågt, De under hopbruket åtgående ko- 

 len, kallar jag Hopkolen, Ugnsfyllnaden , jåmte 

 de upfåttningar, fom federmera fkjutas up uti ug- 

 nen innan bålgorne flåppas, i gång, vil jag kalla Dref- 

 kolen* Järnet, fom fås under hopbruket, kallas Hop- 

 järnet , hvilket hyttlaget delar lig emellan propor- 

 tionaliter efter den 4cl , hvar ocji cn haft uti hop- 

 bruket, 



lagets delta; 



och flutningen, 



§. IZ. 



